8^8 



MESTERSZOTAR. 



I 



a mész vapno, a mészgödör vapenka ; al- 

 kalmasint véletlen találkozás. 



Varga — Keszthely — 1. Bőtök. 



Vargahal — Janim lyot) — Tinca vul- 

 f:aris. 



Vargahal — P. K. — Tinca •ndgjris Cuv. 



VÁRJA A HALAT — Hcgrkő — a kürtő, t. 1. 

 az egyik innen a másik onnan, azaz : a 

 merre a kapuja nyílik. 



Varjahal — MLirsiliiis — 1. Varjúhal, Varga- 

 hal. 



Varjúhal — Kricsch — Tincj i^idi^íiiis Cuv. 

 Eredete nincs adva. 



Varrni — Tihany — a hálót, annyi mint 

 kötni ; a háló varrásról emlékszik a régi 

 halászarticulus. 



Varsa — Duna, Tis~a — I. Vírsc. iVliklosich 

 szerint a sláv írsa, melynek etymologiája 

 azonban szerintem nem a halászszerszám, 

 mint inkább a domb vrsok, vrsik felé 

 hajlik. 



Varsa — Janua 1729. 



Varsa — Ujfalvi-Szikszai .\vi. század — nassa, 

 sagena ; az utóbbi hihás, mert öregháló. 



Varsacsóva, a csíkvarsa dugója.* 



Varsaháló — Bédpa mentén, S:^mdr5n — 

 egykávás, villásrúdon levő zsákháló, melyet 

 gereblyemódra vetnek a vizbe, kivált bok- 

 ros helyen ; a halat a botlóval kergetik 

 belé ; néhol csak a part felé kaparásznak 

 vele ; innen kaparó slb. 



Varsaráma — Füle — a pisztrángvarsa ká- 

 vája, abroncsa, vagy hajtoványa. 



Varsás — Agárd — varsával halászó halász. 



Varsás BÁRKA, megkülönböztetésül a többi- 

 ektől.* 



Varsás kas, megkülönböztetésül a többi kas- 

 tól.* 



Varsakötötü, megkülönböztetésül a háló- 

 tűktől.* 



Varsás ladik, az a ladik, a melyen a varsás- 

 halász a varsákat feljárja.* 



Vasas-örvösháló, 1. Téliszák.* 



Vaksatű — Füle — tűalakú peczek a piszt- 

 rángvarsa belsejében, a melyre a csalit, 

 ú. m. gilisztát, csirkebelet, föltűzik. 



Varsinta — H. O. — Acerina Schraiti^er Cuv. 

 L. — Balaton; az első példányt, mely 

 minden kétséget eloszlatott, a tihanyi ha- 

 lászok fogták ki előttem; de A. cerniia is. 



Vasasháló — Vdvarhelymegye vizei — rúdra 

 alkalmazott kisebb marázsaháló, a pisztrán- 

 goknak a kövek alól való kifogdosására ; 

 1. Vezetőháló. 



Vasinta — H. O. — I. Varsinta. 



Vaskó — P. K. — H. O. — Acerina Schrait:{er 

 Cuv. és ccrmia L. Zala-Tapolc^a és Balaton. 

 Alkalmasint a kurta, naskos alakról véve. 



VÁSOTT — Tihany — vásott horog ^elko- 

 pott, eltompult, szakavesztett. 



Vasas ín — Köros-Tarcsa — az öreghálónál 

 és a keczénél a súlyozott alln ; azért vasas, 

 mert ólom helyett vascsévéket is használ- 

 nak. 



Vasas szák — Bodrogköz — négy kávás emelő- 

 háló, káváin vas súlyokkal, azonkívül ped- 

 zős feljáró őrrel és keresztőrrel; 1. ezeket; 

 I. Téliszák. 



Vastag nád — sok helyen — sűrű nád helyett. 



Vászon kerítő — ErdSmdck, Olt mentén — 

 a kétközhálóhoz hasonló ; párája, ónja vagy 

 köve nincsen. Négy méter hosszú, 2 méter 

 széles, mindkét végén rúd ; a háló teste 

 gyéren szövött vászon. Tavakban két em- 

 ber közre fogja, élével bemerlti s vízszin- 

 tesen kiemeli. 



VÉG — S:{egcd — egy fenékhorog szerszám 

 egésze : két, négy vég horgot vetettem ki 

 vagy szedtem föl. 



VÉGHOROG — 1. Fenékhorog. 



VÉGKŰ — Balaton-Füred — nagyobb kő, mely 

 az eresztőháló két végét lehúzza; 1. Nagy- 

 kövellő, Örkő. 



VÉGSŐHAL — H. O. — Chondrostonia nasus 

 L. Bodrog mentén. 



VÉGSŐ SZÁRNY — XVII. Századbeli szakács- 

 könyv — a csukánál a hát és alsó sörény- 

 úszó. 



Veicz — Vejsze ; Jerney szerint már 12Ó8- 

 ban : «Et in aquis ad clausuras piscium, 

 quee vulgo Vei^ vocantur. — Sedecim 

 lóca piscatoria qu£e vulgo vcy^hel vocan- 

 turn. 



Veiz — XI. század — «Et in aquis ad clau- 

 suras piscium, quas vulgo Va^ vocantuni ; 

 1. Vejsze. 



Vejcz — M. Akadémia nagy s:fótára — he- 

 lyesen a vejszével összehozva ; hibásan a 

 vész és vészléssel; 1. Vész és Vészlés. 



Vejész — M. Ny. S^. — 1. Vészlés. 



