15 



de fleste af disse Mænd, og at de have betragtet ham 

 som en af vor Tids lærdeste Konchyliologer. Til at 

 kunne vedligeholde disse Forbindelser havde Mørch en 

 væsenlig Hjælp i sit ualmindelige Sprogtalent. Han talte 

 og skrev uden Vanskelighed Tydsk, Fransk og Engelsk 

 og havde endog tilegnet sig en Del Kjendskab til det 

 russiske og det spanske Sprog. 



Da Hensigten med denne lille Skizze ikke er at give 

 en videnskabelig Vurdering af Mørchs Betydning, men 

 kun i Hovedtræk at give en Skildring af ham selv og 

 hans Liv, maa det allerede Sagte, i Forbindelse med 

 efterfølgende saavidt vides fuldstændige Fortegnelse over 

 hans literære Arbeider, være tilstrækkeligt hvad hans 

 offenlige Virksomhed angaar. Der staar da nu kun tilbage 

 at tale lidt om ham som Menneske, en Opgave, der for 

 dem, som kun kjendte ham flygtigt, maaskee kan synes 

 utaknemlig, men som for Enhver, der stod ham nærmere, 

 om det end kuu var Faa, har noget eiendommeligt Til- 

 talende. Mørch var ikke alene en lærd Mand, han var 

 ogsaa en ædel, fm JNatur. Folk kaldte ham en Særling, 

 og de havde Ret, men de Færreste vidste, hvad der 

 boede indenfor hans ydre Form, og endnu Færre kunde 

 see bort fra det ofte Besynderlige i hans Optræden. 

 Han var en indesluttet Natur, men stundom brød hans 

 egenlige Væsen frem af sit Skjul, kun glimtvis og for 

 strax at dækkes igjen, thi han hadede Alt, hvad der gik 

 i Retning af Føleri, og han var mistænksom i saa Hen- 

 seende; men det, som man i saadanne sjeldne Øieblikke 

 saae af hans Indre, var varmt og velgjørende. Hans 

 Forhold til Omverdenen var præget af den mest uegen- 



