21 



jaiban eddig ismeretlen és igen érdekes biológiai megfigyelést tett. 

 Több izben látta ugyanis, hogy az Ammobates vincius Oerst. {setosus 

 Moraw.) nevű élősdi méh a Tetralonia raficornis Fabr. (alticincta 

 Lep) magánosan élő művészméh fészkébe osont és hol hosszabb, hol 

 rövidebb ideig benne maradt. Ebből nyilván kitűnik, hogy az előbbi 

 faj az utóbbinak élősdije, a mi mellett még az is szól, hogy a két 

 rovarfajnak ugyanaz a földrajzi elterjedése (Magyarország közép- 

 ponti és déli része, Dél- Oroszország és Spanyolország) van. 



Mocsár// Sándor. 



Szilvafát pusztító bogarak. — Erőteljes fákat is tönkre tehet 

 a bogarak együttes támadása. így 1883 júliusban Tasnádon észre- 

 vettem, hogy egy fiatal szilvafa törzsét a Bostrychus dispar Fabr. 

 szúfaj kezdte furkálni. A mint a fa betegeskedni kezdett, azonnal 

 ott termett egy másik szúfaj, Scolytus rugulosus Batzbg. Ez pedig 

 a vékonyabb ágakba fúrta magát s azokba tojta petéit. Majd egy 

 harmadik bogár, a ritkább Lailiropus sepicola Mull. telepedett 

 ugyanarra a fára s annak kérgén számos apró 2—3 mill. átmé- 

 rőjű kerek sekély gödröcskét rágott. A hármas támadás következ- 

 tében a fiatal szilvafa alig egy hét múlva kiszáradt. 



Biró Lajos. 



Aphida-peték nagy tömegben. — Ez év elején Dr. Dietz 

 Sándor budapesti egyetemi növénytani tanársegéd úrnak szives köz- 

 vetítésével, a Veszprém város határához tartozó s a veszprémi káp- 

 talan tulajdonát képező Jutás puszta »Magyal« nevű erdejéből egy 

 15 cent. hosszú és 1 cent. vastag cserfaágacskát kaptam, mely a 

 szó legszorosabb értelmében borítva volt apró szénfekete fényes 

 rovarpetékkel. A hosszúkás tojásdad idomú, 1*2 mill. hosszú és 

 0*5 mill. vastag peték az ágacska tengelyével többé-kevósbbé pár- 

 huzamosan bizonyos szabályossággal voltak elhelyezve s az ágacskán, 

 felül és két oldalt, oly sűrű réteget képeztek, hogy a kéreg — 

 kivéve az ágacskának a föld felé, néző oldalát, a melyen egy pete 

 sem volt — épen nem volt látható ; az egész ágacska úgy nézett 

 ki, mint ha sűrű kátránynyal volna bekenve. 



E petéket tüzetesebben megvizsgálván, legott felismertem, 

 hogy azok a tölgyfáinkon kisebb-nagyobb csapatokban élő s azoknak 

 fiatalabb hajtásait szívogató Dryobius Roboris L. nevű növénytetű 

 petéi. És csakugyan szobám meleg hőmérsékleténél a peték már 

 pár nap múlva kezdtek kikelni és belőlük apró fekete rovarkák 

 bújtak elo, melyek különösen hosszú s hátrafelé a potrohúk \égén 

 jóval túlnyúló szipókájukkal tűntek ki. 



