37 



elválás helyének, a résnek (f) a kifejlődött légynél már semmi nyo - 

 mára sem akadhatunk. Semmi összefüggése nincs ennek a szervnek 

 a kifejlődött állat stigmáival sem ; mert a stigmák a kifejlődött ro- 

 varoknál, mint tudjuk, a hasoldalon fekszenek és nem a hátoldalon, 

 mint e bábnál. 



Egyáltalán mind az álcza, mind a báb ideiglenes szervei a 

 kifejlődött állat megfelelő szerveivel semmi genetikus összefüggésben 

 nem állanak. *) Épen úgy elenyészik a kifejlődött állatnál a báb 

 testében lévő fő-tracheatörzs (tu)\ mely, hogy a bábnál a mellkasban 

 milyen helyen feküdt, a kifejlődött állatnál még csak nyomát sem 

 találhatni; hanem azért a báb két oldalán lefutó két fő-tracheaág 

 állása és alakja a kifejlődött légynél előforduló hasonló tracheák 

 lefutásával teljesen megegyezik, úgyszintén a többi mellék-ág elhe- 

 lyezése is. 



Dr. Tömösváry Ödön. 



A hernyózásról. 



Általánosan tudva van, hogy a kártékony rovarok s ezek kö- 

 zött első sorban a hernyók a gyümölcsfákban milyen roppant nagy 

 károkat képesek okozni. Vannak évek, a mikor a hernyófalás a 

 gyümölcstermés jó részét megsemmisíti. 



Különösen ártalmasak azok a hernyók, a melyek már a ta- 

 vaszi rügyfejlődés alkalmával a fákon vannak s a fiatal, zsenge 

 leveleknek, mihelyt a rügyek kifakadnak, azonnal nekik esnek. 

 Ilyen kártékonyak kiváltképen a fehér galagonya-pillangó (Aporia 

 Crataegi) és a sárgafarú pille (Porthesia chrysorrhoed) hernyói. E 

 két lepkefaj nőstényei ugyanis már a megelőző őszön lerakják pe- 

 téiket mindenféle fák és cserjék, de főleg a szilva-, körte- és alma- 

 fák leveleire ; a lerakott peték aztán még azon az őszön kikelnek, 

 s a fiatal hernyók egyes ágacskákat és a rajtuk maradt száraz 

 leveleket pókhálószerű laza szövettel összefonva, u. n. hernyó- 

 fészkeket készítenek. Ezekben a hernyófészkekben összebújva, 

 húzzák át aztán a telet ós tavaszszal már alig várják, hogy a fák 

 ismét kizöldüljenek. Nagy éhesen gyakran még ezt sem bírják be- 

 várni, hanem már az alig fakadó rügyeket is rongálni kezdik. Nem 



*; Ugyanezt bizonyítja P a 1 m é n (Zur Morpliologie des Tracheensystems, 

 p 6;").), midőn igy ír : »Es spricht alsó alles dafür, dass bei den Dipteren ebenso- 

 wenig wie bei den vorher nntersuchten Familien oine genotische Beziehung zwischen 

 Tracheenkiemen und Stismen stattfindet.« 



