vetkező darabból áll. A fejtől számítva az első darab a mellkas elő- 

 része, az e 1 ő-m e 1 1 k a s (prothonix — eí), mely a cserebogárnál felül 

 aczélfényes, fekete színű, és melynek alsó oldalán mozgatható ízü- 

 lettel az első pár láb van megerősítve. A mellkasnak evvel az előré- 

 szével szorosan összefügg annak középső része, a közép-mell- 

 kas (mesotliorax — M), melyből a cserebogárnál felül csak egy kis 

 fekete, háromszögű rész, a pajzsocska (scutellum) látszik ki. A 

 mellkasnak középső része felül a felső kemény szárnyfedőket (tf), alul 

 pedig a második pár lábat viseli. A mellkasnak harmadik és utolsó 

 része a középső részével szorosan összefüggő u t ó-m e 1 1 k a s (me- 

 tathorax — ut), melynek hátán, a két alsó hártyás szárny (h), has- 

 oldalán pedig a harmadik pár láb látható. 



A szárnyfedők nem mindig ak- 

 kora hosszúak, mint péld. a szarvas- 

 bogárnál, a melynél hátrafelé egész a 

 potroh végéig nyúlnak, hanem né- 

 melykor igen rövidek ; továbbá nem 

 minden rovarnál színesek és oly ke- 

 mények mint a cserebogárnál, hanem 

 bőrnemüek mint a sáskáknál, vagy 

 ép oly hártyásak, mint az alsó szár- 1- ábra. — Egy bogár feje: se, 



nyak, péld. a szitakötők-, méhek- és szem > °> felsö a J ak > f> alsó állka P- 

 , i m >■, -i r i..i i csok : !• felső állkapcsok ; c, csáp. 



legyeknél ; néha meg az egyik felük ke- 

 mény, a másik felük pedig hártyás, pl. a mezei poloskáknál. Van azonban 

 számos rovar, melynél a szárnyak teljesen hiányzanak ; ilyen pl a bolha. 



A mellkassal szorosan össze van forrva a potroh (abdomen — 

 1. ábra^, mely hosszabb vagy rövidebb, szélesebb vagy keskenyebb 

 lehet. A potroh végén számos rovarnál sajátságos függelékek lát- 

 hatók : hol hosszú farkak, hol, mint a fülbemászónál, harapófogóhoz 

 hasonló szervek ; majd hosszabb vagy rövidebb ár-, tónál-, kés- vagy 

 kardalakú tojócsövek, péld. a sáskák nőstényeinél, majd ismét he- 

 gyes fulánkok. 



A rovarok lábai szintén a legkülönbözőbb alkotásuak és alakúak 

 lehetnek, a szerint, hogy melyik miféle életmódot folytat. Vannak 

 futásra idomult lábak, péld. a futrinkánál, úszásra alkalmazkodott 

 lábak a vizibogaraknál, ugrásra termettek a sáskáknál, ásásra ido- 

 multak a lótetűnél, ós számos másféle életkörülményekhez alkal- 

 mazkodott lábak, a melyeknek alakja csaknem minden rovarnál 

 más- és másféle. De azért a lábak valamennyi rovarnál a követ- 

 kező részekből állanak : a többnyire igen rövid c s i p ő b ől (3. ábra 



