60 



nálunk tényleg előfordul és tenyészik. Én eddig a következő hazai 

 termőhelyeit ismerem : Beczkó (Trenesénmegye), Nyitra, Rozsnyó 

 és Tornallya (Gömör), S.-A.-Ujhely, Sáros-Patak, Tokaj, Debreczen, 

 Nagyvárad, Szász-Sebes, Szegvár (Csongrád), Budapest, Péczel, 

 Veszprém és Eszék. Vájjon hol él még azonkivul, és hol hiányzik 

 már, különösen a nyugati megyékben? — További adatok óhaj- 

 tandók volnának.*) Jfocwlfy Sándor. 



A pirregő tücsök Baranyában. — A Ptovartani Lapok ez 

 idei 1-ső füzetében közlött észleleteket e rovarról még a követ- 

 kező adatokkal pótolhatom meg. 



Az olasz S a 1 v i múlt századbeli közlését, hogy a pirregő 

 tücsök mindenféle cserjés növény székébe rakja petéit, tehát nem 

 csupán csak szőlővenyigékbe, saját tapasztalataim is igazolják. így 

 e napokban a pécsi szőlők között egy orgona (Síjringa vulgáris) 

 sövény gyenge hajtásaiban szintén felfedeztem a jellemző fúráso- 

 kat és petéket. A közelben találtam azonkivul valami gaznövény- 

 nek tavalyi száraz hajtásait, a melyekben szintén látszottak hasonló 

 fúrások, de peték már nem voltak bennök. Ez a tücsök tehát, 

 úgylátszik, csakugyan nem igen ügyel a botanikára, de bele rakja 

 petéit mindenféle növénybe, a melyben lyukat fúrhat és petéinek 

 helyet szoríthat. Ebből magyarázható az a tény, hogy e rovar 

 gyakran oly helyeken is szól, a hol szőlőt mértföldekre sem le- 

 het találni. 



A mi a pirregő tücsök népies neveit és szólamának értelme- 

 zését illeti, a baranyamegyei nép nyelve e tekintetben meglehető- 

 sen gazdag. Magyar nevei közül leginkább el van terjedve az 

 őszike (vagy űszike) ; de még a kik igy is hivják, azok is többfélét 

 értenek szavából: Pécsett úgy magyarázzák: »szüjj ! — fonyj!«; 

 Magyar-Peterden és Kővágó-Szőllősön : »ősz! — ősz!« (űsz ! — 

 űsz !) ; Püspök-Bogádon : » gyűjts! — gyújts !« ; Egerághon: »gyűjts! 

 — takaríts !«; Martonfán: »csűr! — csűr!« t. i. igyekezzetek már 

 mindent a csűrbe takarítani ! — A rövidített őszke (vagy űszke) 

 néven nevezik a drávamelléki, különösen ormánysági magyarok, a 

 kik szerint a rovar azt mondja: »ősz! — ősz!« (űsz! — űsz!), s 

 a kik a pirregő tücsök czirpelését még külön igével is jelölik, azt 

 mondván, hogy az »csürrög«. — Némely helyen, péld. Szent-Ivány 

 községben, az egyszerű Ősz (vagy űsz) név szokásos ; a Duna- és 



*) T. olvasóinkat kérjük, hogy e részben szerzett tapasztalataikat és 

 megfigyeléseiket velünk közölni szíveskedjenek. Szerk. 



