61 



Dráva-képezte saroktertilet református, hitű magyarjai pedig már 

 az őszi féreg nevet használják. Baranyamegye éjszaki részében, 

 különösen a hegyháti járásban a csűr elnevezés van elterjedve ; 

 igy nevezik állítólag Zalamegyóben is, a hol még a csűrbogár név 

 is otthonos és az a mondás divatos: «Ha a csűrbogár szól, akkor 

 nemsokára csurog a szőlő leve ! « 



A pirregő tücsöknek legközönségesebb német neve a bara- 

 nyamegyei svábok között a Weinvogel, a melyről azt hiszik, hogy 

 azt mondja: »süss! — süss!« (édes! — édes!), t. i. hogy édese- 

 dik már a szőlő. Más részük pedig azt vallja, hogy a rovar tulaj- 

 donképen azt hangoztatja: »prí! — prí!«, a mi annyit tenne, hogy 

 »Brüh' ! — Brüh' !« E svábok ugyanis a még el nem forrt mustot 

 »Brühe« névvel jelölik ; a rovar szava e szerint tehát a must ide- 

 jének közeledését hirdetné. Kokon evvel a felfogással a Brühvogel 

 elnevezés, a melyet a svábok Baranyában szintén többfelé hasz- 

 nálnak. *) 



A pécsi bosnyákok cern-biel nevén kivűl még két más szláv 

 nevet is hallottam. Sztricsak néven hivják rovarunkat többnyire 

 a sokacz (kath. szerb vagy horvát) falvakban, a hol pirregését 

 vagy »cern! — biel!« (fekete! — fehér!) vagy »zrije! — zrije!« 

 (érik ! — érik !) szavakkal értelmezik. A görög keleti hitű szerbek- 

 nél zrikavacz a neve az egész megyében ; éneke pedig szerintök 

 azt jelentené : »zrij(e) — zrij(e)«. 



Mint láthatjuk, van tehát ennek az állatkának Baranyában 

 annyi neve, a mennyi csak kell. De nem is csoda; — ez a nép 

 legkedvesebb, legpoetikusabb rovara ! Mikor a tavalyi karczos már 

 réges-régen elfogyott, ós mikor a »pógár embör« gégéje már majd 

 elhasad a nagy szárazságtól, akkor egyszerre csak megszólal az 

 '>űszike« . . Hiába mondják nekem, hogy e rovar a télre, a taka- 

 rékosságra, munkára, meg nem tudom ón mire figyelmeztet; bi- 

 zony nem ezért örül meg szavának a nép, hanem csak azért, mert 

 felbuzdul a gondolatra, hogy az új bor már nem várat sokáig 



ma S ára! Horváth Antal. 



*) A Buda környékéről Pécsre származott sváb vinczellérek a pirregő 

 tücsköt Wei nhahidl-iíSik nevezik, de többnyire furcsa tévedésben vannak felőle ; 

 azt hiszik ugyanis, hogy a buzgó manó (Mantis religiosa) szól esténkint a sző- 

 lőben, és hogy ez a Weinhahndl. Egyébiránt ez még nem a legnagyobb fur- 

 csaság ; mert találkoztam már olyanokkal is, a kik a kőrisbogarat tartják an- 

 nak az állatnak a mely a pirregő tücsöktől származó hangokat előidézi. 



