Rovartani Lapok 



I. kötet. 1884. április. 4. füzet. 



A rovarok osztályozásáról. 



ii 



2. Hártyásszárnyuak. (Hymenoptera.) 



A hártyásszárnyú rovarok, — hová a méhek, darázsok és 

 hangyák is tartoznak — többnyire nyúlánk testű fürge állatok, 

 tökéletes átalakuláson mennek keresztül, rágó szájszervekkel bír- 

 nak és két pár hártyás, ritkásan erezett szárnyuk van; a hátulsó 

 szárnyak mindig kisebbek. 



Átalakulásuk a bogarakéval megegyezik. Az álczák többnyire 

 lábatlanok, féregalakuak ; e miatt táplálékukat sem tudják a saját 

 maguk erejéből megszerezni, hanem szülőiknek gyakran valóban 

 példás gondoskodására vannak utalva. Kivételt képeznek e tekin- 

 tetben a növényevő darázsok álczái, a melyeknek három pár va- 

 lódi lábuk ván, és a melyek maguktól táplálkoznak. Az álczából 

 fejlődött bábon kivülről még semmi részét sem lehet a leendő ro- 

 varnak megkülönböztetni, mert a báb vagy tonnaalakú chitines 

 tokban vagy néha művésziesen készült sejtben van elhelyezve. 



A hártyásszárnyú rovarok szájszerveik alkotása tekintetében 

 általában a bogarakkal megegyeznek, mert szintén rágó szájszer- 

 vekkel vannak fegyverezve. Némelyeknél, a melyeknek táplálókát 

 szilárdabb növényi anyagok vagy más eleven rovarok képezik, igen 

 hatalmasan kifejlődött rágó szájrészeket találunk*) ; míg ellenben 

 azoknál , melyek növények nedvével (a növények nektárjával) 

 táplálkoznak, a szájszervek egy része sajátságosan megnyúlt s az 

 életmód követelményeinek megfelelő nyaldosó szervvé — nyelvvé van 

 idomulva. Ily átalakult száj szerveik vannak a méheknek, pöszörök- 

 nek stb. ; de az egyes szájrószek ezeknél is a rágó szájszervek 



*) Hogy mily erősen kifejlődött szájrészei vannak némely hártyásszárnyú 

 rovarnak, kitűnik abból, hogy a Camponotus nevű hangyánál a dolgozók két 

 felső állkapcsa a fej fele súlyának felel meg 



5 



