70 



A gubacsdarázsokról. 



A gubacsokat bizonyára többen ismerik, mint azok létreho- 

 zóit, a gubacsdarazsukat. — A gubacsok, különösen a nagyobbak, 

 lépten-nyomon szemünkbe ötlenek, holott magukat a darázsokat 

 csak nagy ritkán láthatjuk a természetben szabadon. Ezek életének 

 lefolyása igen egyszerű, és legnagyobbrészt csak a peték leraká- 

 sára, elhelyezésére szorítkozik, a mit többnyire ugyanazon a növé- 

 nyen végeznek, a melyen a maguk bölcsője is volt ; eledelt, legalább 

 a mennyire jelenleg ismeretes, általában nem vesznek magukhoz ; 

 legfeljebb isznak. Nincs tehát szükségük az ide s tova repkedésre. 

 Azonkívül a színük is olyan, mely ültökben elrejti őket, hasonló 

 levén a rügyhöz, a melyen ülnek. Nagyságuk is csekély ; 12 mill.-től 

 4*5—5 mill. között változik. 



E rovarokra általában csak úgy tehetünk szert, ha a guba- 

 csokat gyűjtjük és azokból neveljük fel őket. A sikeres nevelés fő- 

 képen attól függ, vájjon olyan időben gyűjtöttük-e a gubacsokat, 

 mikor a bennök levő lárvák már elég érettek voltak a bebábozásra. 

 A legtöbb eredményt adja az őszi (szept- nov.) gyűjtés; de csak 

 azokra a fajokra nézve, melyek ugyanazon év őszén, vagy a követ- 

 kező év tavaszán hagyják el a gubacsot. Vannak olyan rügyguba- 

 csok, különösen a cserfán, melyeket kora tavaszszal, márcziusban 

 kell keresni és gyűjteni, mert áprilisban a rovarok már kirepül- 

 nek; ismét olyanok, melyek a fiatal leveleken, a tölgyfa-barkán 

 jelennek meg és májusban, júniusban vagy júliusban gyűjthetők 

 sikerrel. 



Hogy ez érdekes rovarcsaládnak hazánkból való megismeré- 

 sét és tanulmányozását némileg előmozdítsam, alább összeállítottam 

 a növényeket és a növényrészeket, melyeken ezek gubacsai meg- 

 jelennek, egyszersmind kifejezvén, hogy a gyűjtőknek és érdeklő- 

 dőknek szívesen segítek a fajok meghatározásában, ha egy pár 

 gubacsot a megfelelő növény egy ágával beküldenek. 



Sokszor megesik, hogy a gubacsból nem az igazi lakó búvik 

 ki, hanem vagy az u. n. z s e 1 1 é r e k (Inquilina) vagy pedig az élősdi 

 f ü r k é s z-f é 1 é k (Chalcididae, Proctotrypidae). Az utóbbiak több- 

 nyire fómfényűek és igen fürgék, könnyen felismerhetők ; az előbbiek 

 már jobban hasonlítanak az igazi gubacsdarázsokhoz; fejük azon- 

 ban rendesen szélesebb és szárnyuk szivárvány színeket játszik. 

 Ezek a legszembeötlőbb tulajdonságaik. 



A gubacsdarázsok (Cynipidae genuinae, vagy Psenides Hart.) 



