79 



Az ország többi szőlőiben azonban akkor még sehol sem ész- 

 lelték a bajt s a szőlőbirtokos közönség abban a boldog hitben 

 ringatta magát, hogy ama két község határán kivűl Magyarország 

 többi szőlőterületei még mind vészmentesek. De e boldog hit nem 

 tartott sokáig; már az 1879-ik év második felének tapasztalatai 

 sajnosán megczáfolták azt, a mennyiben Peér a Szilágyságban, majd 

 Kassa, Szatmár-Németi és N. -Károly, valamint a zalamegyei Meszés- 

 Györök szintén phylloxerás helyeknek bizonyultak. 



Ez az öt új fertőzés még csak előpostája volt a következő év 

 megdöbbentő tapasztalatainak. Ugyanis 1880-ban, a midőn a kor- 

 mány az összes szőlőknek szakszerű megvizsgálását elrendelte, ki- 

 derült, hogy a vészes rovar az országnak már számos más pontján 

 befészkelte magát, és hogy a legkülönbözőbb borvidékeink immár 

 fertőzve vannak. E szomorú felfedezések folytán a fertőzött közsé- 

 gek száma 7-ről egyszerre 38-ra emelkedett. 



Az 1881- és 1882-ik évben folytatott vizsgálatok a fertőzés- 

 nek ismét újabb eseteit hozták napvilágra s a fertőzött határok 

 számát 1881-ben 15 községgel, — 1882-ban pedig, a midőn az 

 ország szőlőinek szakértő vizsgálata befejeztetett, ismét 29 község- 

 gel szaporították. De valamennyi megelőző éven túltett az 1883-ikév, 

 a melynek folyamán a baj újabb 48 község területén lett felfedezve. 



Ha mindezeket az adatokat összefoglaljuk, arra az elszomo- 

 rító eredményre jutunk, hogy a phylloxera az 1883-ik év végéig 

 nálunk nem kevesebb, mint 130 község határába vette be magát. 



A mi a fertőzés eredetét illeti, kisebb-nagyobb utánjárással 

 minden egyes községben ki lehet mutatni, hogy a vészes rovar 

 oda idegen helyről került. Phylloxeralepett községeinket e tekin- 

 tetben két csoportra lehet osztani. Az egyik csoportot képezik 

 azok, a hová a phylloxera valamely már fertőzött szomszéd 

 határból természetes úton (mászás, repülés) vagy mesterséges 

 úton (szőlő vesszőkkel, szerszámokkal stb.) terjedt. A második 

 csoportba tartoznak azok a községek, a melyeknek határába a baj 

 nagyobb távolságokról mesterséges úton és pedig eddig legalább 

 mindig szőlővesszőkkel lett behurczolva; az efféle behurczolás vagy 

 egyenesen külföldről (Klosterneuburg, Francziaország) vagy az or- 

 szágban már meglevő, de szintén külföldről fertőzött helyekről 

 (Kassa, Peér stb.) történt. 



A 130 község, melynek határában eddig a phylloxera jelen- 

 léte nálunk constatálva lett, 27 megye területén fekszik, s az egyes 

 megyék között a következő arányban oszlik meg: 



