84 



légypetékből jóízűen falatozni kezdett. A nem valami barátságos 

 hangon morgó kutyákat közelebbről szemügyre véve, azt tapasztal- 

 tam, hogy azok a roppant tömegekben felhalmozott táplálékban 

 kissé válogatósak, mert csak a legfrissebb és legfeljebb két nap 

 előtt lerakott petéket eszik meg, míg a többit finnyás orral meg- 

 vetik. Kísérőm kérdésére, hogy a kutyák e légy tojásokon kívül 

 más eledelt nem kapnak-e? azt a választ nyertük, hogy az alatt 

 az idő alatt, a míg e » piszok « a patakokban van a kutyáknak 

 semmit sem szoktak adni, mert ! azok ösztönszerűleg felkeresik a 

 patakokat reggel és este, és ép úgy mint a déli pihenés ideje alatt, 

 e kocsonyás anyaggal táplálkoznak.*) Ha a Thalassomyia petehal- 

 mazai már nincsenek a patakokban — t. i. június 10-én túl, — 

 akkor kígyókat ölnek meg a kutyáknak ; mert húst a juhászok ma- 

 guk is csak akkor esznek, ha vagy egy idegen bárány » téved* a 

 nyájba, — ami különben gyakran megesik. Hogy meggyőződhes- 

 sünk, vájjon ezek a kutyák valóban megeszik-e a kígyóhúst, kísé- 

 rőmmel egy kis kígyóvadászatot rendeztünk és alig egy negyedóra 

 alatt két koczkás sikló (Iropidonotus tesselatus) és egy vipera 

 (Vipera ammodytes) jutott kezeink közé. Az egyik juhász-gyerek 

 a még mozgó kígyók fejét levágva, testüket a kutyáknak dobta, 

 melyhez azok csakugyan mohón hozzá láttak, és melyet úgy lát- 

 szik, még a Thalassomyia petéinél is ízletesebbnek találtak. E des- 

 sert után a négylábú ínyenczek kényelmesen végig nyújtózkodtak 

 az árnyékban és kioltott nyelvvel szundikálva, végezték déli álmukat. 



Dr. Tömüsváry Ödön. 



A gabona-futrinka kártételeiről. — Ismeretes dolog, hogy a 

 gabona- futrinka (Zabrus gibbus) álczája őszi vetéseinkben gyakran 

 mekkora károkat szokott okozni. A rovar kártékonyságára a mive- 

 lésmód sorrendje, úgy látszik, határozott befolyással van. Évről- 

 évre tapasztalom ugyanis Tolnamegyében a b. Sina-féle simon- 

 tornyai uradalomban, hogy a gabona-futrinka álczájának kártételei 

 mindig kivált azokban az őszi vetésekben mutatkoznak nagyobb 

 mértékben, a melyek tavaszi árpa után következnek, mig más nö- 

 vények után, nevezetesen zöld takarmány után következő őszi veté- 

 sek meglehetősen, sőt többnyire teljesen megkímélve maradnak. 



Ebbeli tapasztalataimat most is igazolva találom. Különösen 



*) Hogy a kutyák cserebogarat, csigákat minő jó étvágygyal fogyasztanak 

 el, már több ízben volt alkalmam tapasztalni 



