128 



4. A törvényhatóságok á szolgabiráknak a határjárásokról szóló 

 jelentéseit a közigazgatási bizottsággal közölni és legkésőbb szeptem- 

 ber 20-ig a minisztériumhoz bemutatni tartoznak. 



Cserebogár-irtáS. — A leginkább ajánlható eljárás a csere- 

 bogarak ellen tudvalevőleg azoknak összeszedése és megsemmisítése. 

 Lőcse sz. kir. városa, ennek az eljárásnak a czélezerűségét belátva, 

 e tavaszon pénzbeli jutalmazással is buzdította erre a lakosságot, és, 

 mint egy szepességi lapban olvassuk, 186 írt költséggel 465 véka 

 cserebogarat váltott be. — Ennek kapcsán felemlítjük, hogy Német- 

 országban, a hol a cserebogarak az idén szintén tömegesen fordultak 

 elő, egy heilbronni enyv- és trágyagyár május 12-ig 300 mázsa vagyis 

 mintegy 19 l / 2 millió darab cserebogarat váltott be. Az illető gyára 

 cserebogai-akból mesterséges trágyát készít, és minthogy a bogarak 

 megölésére forró viz helyett a szénkéneget alkalmasabbnak találta, a 

 gyűjtésre vállalkozóknak ingyen adja ezt a szert. 



Személyes hírek. — A magy. tud. Akadémia ez idei nagy- 

 gyűlésén Mocsár y Sándor urat, a magy. nemz. múzeum segéd- 

 őrét levelező tagjává választotta. — E folyóirat szerkesztője, Dr. Hor- 

 váth Géza a pünkösdi ünnepeket a magyar tengerpartvidéken 

 töltötte és ott, nevezetesen Fiume környékén néhány napig rovartani 

 kutatásokkal foglalkozott. 



IRODALOM. 



Szaniszló Albert, Kártékony rovarok a mező- és kertgazdaságban. 

 Kolozsvár, 1884. (V és 74 lap.) 



E kis könyv első sorban a gyakorlati élet embereinek, a gaz- 

 dáknak kivan gyakorlati útmutatóul szolgálni, hogy a kultivált nö- 

 vényeket károsító rovarokat könnyen felismerhessék és magukat az 

 alkalmazható ellenszerek és óvó eljárások tekintetében némileg tá- 

 jékozhassák. A munka jóformán csak rövidebb kivonatát képezi an- 

 nak a dolgozatnak, a mely néhány hónappal ez előtt ugyanettől a szer- 

 zőtől megjelent, és melyről már e folyóirat márcziusi füzetének iro- 

 dalmi rovatában megemlékeztünk ; magán viseli ennélfogva ennek 

 egész jellemét. A tárgyalás módszerére nézve egyébiránt egészen a 

 Künstler-féle ismert német munkácska nyomdokain halad. 



0. M. Reuter, Ad cognitionem Aradidarum palaearcticarum. (Wien. 

 Ent. Zeitung. III. p. 129 — 137.) 



Szerző az Aradidák családjából több új vagy kevésbbó ismert 

 félfedelű rovarfajt jellemezvén, azok között hazánkból (és Ausztriából) 

 az Aradus sordidus Horu. fajt is leírja. 



