144 



nak ellentállani, addig a már különben is satnyább vetés előbb- 

 utóbb pusztulni kénytelen. 



A leírt pusztulás a két zabtáblában, mely összesen mintegy 

 P/4 holdat tett ki, aránylag meglehetősen nagy volt; a rozsdave- 

 res foltok, melyeken a várt termés egészen tönkre ment, az egész 

 vetésnek mintegy Vá részét foglalták el.*) A két zabtáblától nem 

 messze, de már egészen sík fekvésű és valamivel jobb minőségű 

 talajon állott egy tábla árpavetés, a melyen szintén mutatkozott e 

 rovarfaj, de nem tett semmi észrevehető kárt. 



A Toxoptera-nem, mely a többi igazi Aphidinától leginkább 

 az által különbözik, hogy a szárnyas alaknál a felső szárnyak hón- 

 alj-ere (cubitus) nem kétszeresen, hanem csak egyszerűen villás, 

 összesen három fajból áll. Az egyik a czitrom- és narancsfák, meg 

 kaméliabokrok levelein élő fekete Toxoptera Aurantii Boy., a má- 

 sik az Olaszországban felfedezett T. Scirpi Pass., a harmadik a 

 T. graminwn Bond., mely a búza, árpa, zab, kukoricza és sok más 

 pázsitféle növény levelein tenyészik. Ez utóbbi faj körülbelől 2 mill. 

 hosszú és színezetére nézve általában halavány fűzöld ; potroha 

 felső lapjának közepén egy sötétzöld csík vonul végig ; csápjai, lá- 

 bai és mézelő csövei részben barnásak; a szárnyas alaknál még a 

 mellkas is fekete. 



A kecskeméti eset annál érdekesebb, mert e levéltetű-faj- 

 ról eddig még soha sem tapasztalták, hogy valahol kártékonyán 

 lépett volna fel. Első leírója Rondán i**) Bolognában csak töme- 

 ges megjelenéséről emlékezett meg; így: »Anno 1852 mense Junio, 

 fernina vivipara alata aerem in Itália superiore turmis innumeris 

 invasit non sine hominis molestia. Urbis nostrae vias caclavera hu- 

 jus formae primo mane velabant.<- 



Hogy lehet-e és miképen e levéltetű kártételeit megelőzni, 

 arra nézve a már fennebb előadottakból is tanulságot meríthetünk. 

 Jó minőségű talajba kell vetni, a silányabb talajt jól megtrágyázni 

 és — a mennyire egyéb körülmények engedik — lehetőleg korán 

 vetni, hogy a kikelő vetés minél jobban és minél előbb megerő- 

 södjék : akkor nem vesz rajta erőt a levéltetű. A mely vetést a 

 levéltetvek már tényleg nagy tömegben elleptek, azt emberi erp- 



*) Mint utólagosan értesültem, ugyanez a levéltetű Kecskemét határában 

 még másfelé is mutatkozott és pedig nemcsak homokos, hanem kötött talajú 

 földeken is, a nélkül azonban, hogy itt annyira elhatalmasodhatott volna. 



**) Nuovi Annali delle Scienze naturali di Bologna. 1852. 



