186 



Az Epinephele Janira, úgy látszik, általában némi hajlandóság- 

 gal bir az efféle elbalaványulásra. T r eftschke *) már 1834-ben 

 következőket irta róla: »Noch zeigt sich bey Janira die, auch bey 

 Paphia, Adippe, Latonia und anderen gélben Faltern vorkommende, 

 Eigenheit, dass man ganz frische Stüeke mit bleiehen oder ganz 

 weissen Flecken findet. Die Ursache seheint in einer Krankheit 

 der Raupe oder Puppe zu liegen, welehe die volle Ausbildung ihrer 

 Safte verwehrt.« 



Treitschke gyűjteménye, mely jelenleg a magy. nemz. 

 múzeum tulajdonát képezi, csakugyan nem kevesebb mint öt ilyen 

 elhalaványodott példányt tartalmaz. E példányoknál a szárnyak barna 

 alapszíne hol kisebb, hol nagyobb mértékben és terjedelemben el 

 van halaványodva. Ezek között van egy hím, a melynek szárnyai 

 szintén sárgásszürke foltokkal vannak tarkázva ; csakhogy e foltok 

 sokkal kisebbek, elmosódottabbak és szabálytalanabbak. 



Pável János. 



APRÓBB KÖZLEMÉNYEK 



Kannibál szitakötő. — A szitakötők, mint tudjuk, ragadozás- 

 ból élnek és más rovarokkal, legyekkel, szúnyogokkal stb. táplál- 

 koznak, melyeket, mint a fecskék, röptükben fognak el. Reggeltől 

 estig fáradhatatlanul vadászva sok alkalmatlan rovart puszítanak 

 el ekként és ez oknál fogva — kivált mocsáros vidékeken — va- 

 lóban nagy hálánkra érdemesek. Vadász szenvedélyük, melynek 

 oka természetesen csak jó étvágyukra vezethető vissza, oly nagy 

 mértékű, hogy ott, a hol más zsákmány szűkében vannak, még 

 egymást sem szokták kímélni. 



Egy ilyen esetet volt alkalmam e nyáron magamnak is ta- 

 pasztalni. Ugyanis 1884 június 20-án Pestmegyében a monori erdő- 

 ben rovarászván, az erdő szélén két szorosan egymásba kapaszko- 

 dott szitakötőt vettem észre s azt vélve, hogy épen párosodnak, 

 mind a kettőt elfogtam. Csakhamar észrevettem azonban, hogy a 

 hálómba került foglyok nem egy fajhoz tartoznak, és hogy itt 

 voltaképen nem szerelmeskedés, hanem gyilkosság tényével van 

 dolgom. A nagyobb és erősebb szitakötő lábai között tartotta a 

 kisebbiket, a mely összevissza marczangolt fejjel félholt állapotban 



*) Die Schmetterlinge von EuroPa. X. p. 35. 



