210 



táján a inehádiai Herkulesfürdőnél találtam egy példányt, a mint 

 a CserDa patak partján egy árnyékos sziklafalon meglapulva pihent. 

 A másik faj a Cidaria cyanata Hb., mely eddig csak az Al- 

 pesekből volt ismeretes, és melyből egy példányt július végén a Kor- 

 niareva felett emelkedő havasokon fogtam. Pável János 



Kártékony müvészméhek. — A levélmetsző mfívészméhek kö- 

 zött, melyeket Mocsáry Sándor úr e folyóirat szeptemberi füze- 

 tében ismertetett, olykor szintén akadnak csemetéinket károsító 

 ellenségek. Ezt tapasztaltam már két éven át Kis-Szent-Miklóson 

 Pestmegyében. Az 1883-ik év nyarán ugyanis észrevettem, hogy 

 újonnan kikelt amerikai tölgyfácskáimat (Quercus palustris és cocci- 

 neá) nemsokára valami rovar lekopasztotta ; ugyanaz történt az 

 1 — 3 éves kis hickory-diófákkal (Carya álba) is. Honi tölgyfacseme- 

 téim hasonló módon szenvedtek ugyan, de már korántsem oly nagy 

 mértékben. Eleinte azt hittem, hogy a leveleket éjjelenként valami 

 éjjeli lepke hernyója, mely nappal a földben van elbújva, rágja le ; 

 mert a rágás olyan széles öbölformára történt, mint a hogy a nagy 

 hernyók szokták a leveleket lerágni. Hernyót azonban sehogy sem 

 birtam a lomb alatt találni. Júliusban végre rajtakaptam a czinko- 

 sok egy példányát, mely nem volt egyéb, mint egy nagyobb Me- 

 gachile (talán a Megachile maritima), melynek hasa vörhenyes 

 gyűjtőszőrrel volt borítva. Minthogy nem volt nálam háló, nem 

 birtam elfogni a gyors és nyugtalan méhet, mely a mily hirtelen 

 jött, ép oly hirtelen szállt ismét tovább ; de azért a legtisztábban 

 láthattam, miként csapott le a levélre és, potrohát mereven felfelé 

 tartva, fejét pedig hernyómódra félkörben forgatva, miként kanya- 

 rította a levélbe azokat a nagy öblöket, igazán meglepő gyorsa- 

 sággal. Néhány nap múlva egy hickory-diófácskán szintén tetten 

 értein egy ugyanilyen Megachilét, mely azonban a következő pilla- 

 natban már tovaillant. 



A leveleknek efféle megrágása következtében e háromféle 

 külföldi fa csemetéi növekedésükben igen elmaradtak ; mert min- 

 den újonnan fejlődő levélből néhány nap múlva csak a főér maradt 

 meg, mind a két oldalán keskeny rongyos szegélylyel.*) 



*)J. E Planchon tanár közlése szerint (La Vigne américaine 1882 

 p. 263—269) pár év előtt Dél- Francziaországban tapasztalták, hogy egy művész- 

 méh (Megai-hüe serkans) néhány amerikai szőlőfaj levelein hasonló rongáláso- 

 kat okozott . S z e r k 



