212 



a melyeknek magyarázatául és kiegészítéséül, a tábla két oldalára 

 még a következő népszerű ismertetés van nyomtatva : 



A szőlő legveszedelmesebb ellensége a phylloxerarovar, a mely 

 20—25 év előtt lett Ej szak-Amerikából Európába behurczolva, és 

 mely azóta Európának majdnem valamennyi országában, a bol csak 

 szőlőt mivelnek, befészkelte magát. 



A pbylloxera {Phylloxera vastatrix) egy szabad szemmel alig 

 látbató, czitromsárga szinű ós tojásdad testidomú parányi rovar, két 

 rövid csáppal és hat lábbal. Has-oldalán hosszában egy tagolt szi- 

 póka nyúlik végig, melyet a gyökerek kérgébe szúrva, azoknak ned- 

 veit szívogatja. 



Nagy csapatokban látható kivált a vastagabb gyökerek kérgé- 

 nek repedéseiben, a melyek szabad szemmel nézve úgy tűnnek fel, 

 mint ha valami sárga porral volnának behintve. 



A vékonyabb gyökereken szintén ily csapatosan tanyázik és 

 azokon finom szúrásaival sajátságos duzzadásokat, dudorodásokat 

 idéz elő. 



A finom haj szálgyökereken , melyek az ép és egészséges 

 szőlőtőkéknél szép simák ós vékonyak, a phylloxera szúrásai követ- 

 keztében szintén igen jellemző dudorodások támadnak. Ezek a dudo- 

 rodások rendesen sárgásfehérek és többé-kevésbbé meg vannak gör- 

 bülve ; a hajlásban magát a parányi rovart is észrevehetjük. 



A hajszálgyökereknek ezen dudorodásai rövid idő múlva meg- 

 barnulnak, megfeketednek és elrothadnak ; ily módon egyszersmind a 

 haj szálgyökerek, melyek segélyével a szőlőtőke táplálékát a talajból 

 felszívja, szintén tönkre mennek. A szőlőtőke ennek következ- 

 tében nem bir eléggé táplálkozni, hanem lassanként gyen- 

 gülni, betegeskedni kezd ; levelei idő előtt megsárgulnak ; venyige- 

 hajtásai évről-évre satnyábbak, vékonyabbak és rövidebbek lesznek ; 

 végre minden gyökérzete elpusztulván, az egész tőke előbb-utóbb 

 tönkre megy és kiszárad. 



A phylloxera különösen az által válik a szőlőre oly veszedel- 

 messé, hogy rendkívül gyorsan és nagy mértékben sza- 

 porodik. A gyökereken élő fiatal rovar ugyanis négyszeri vedlés 

 után, már szaporodásra képes nagyobb anyaállattá válik, mely ön- 

 magától minden megelőző párosodás nélkül szaporodik és átlag 30 — 

 40 parányi petét tojik. A üatal rovarok, melyek e petékből kikelnek, 

 mintegy 3 hét múlva már ismét szaporodásra képesek és szintén 

 tojnak. így tart ez a folytonos szaporodás tavasztól őszig és csak a 

 hidegebb hónapokban szünetel, midőn a phylloxera téli álomba merül. 

 Minthogy a phylloxerának minden évben legalább 6 nemzedéke van, 

 könnyen belátható, hogy mily rövid idő alatt mily óriási mértékben 

 képes az elszaporodni. 



A phylloxera aztán mindinkább terjed és nemsokára az egész 

 szőlőt ellepi. A terjedés részint úgy történik, hogy a phylloxera 

 egyik tőkéről a másikra mászik, részint úgy, hogy szárnya támad és 

 tovább repül. A szárnyas phylloxerák azokból a narancsszínű és 

 oldalvást egy-egy feketés szárnytokot viselő példányokból fejlődnek, 



