218 



major, Svábhegy, Miksavölgy (Marxengraben), Szép juhászné, Zug- 

 liget (Sauwinkel*), Farkasvölgy (Wolfsgraben) és Kamaraerdő. Erre 

 az utóbbi helyre rendesen már előtte való este mentek ki, hogy 

 korán reggel megkezdhessék a vadászatot. Egy párszor a Margit- 

 szigeten is voltak (mely egyszerűen csak »die Insel« névvel van 

 jelölve) ; de a pesti oldalra négy év alatt mindössze alig háromszor 

 mertek átkelni. Még feltűnőbb azonban, hogy a Gellért- és Sas- 

 hegyen — e két klasszikus helyen — egyetlen egyszer sem jártak. 

 A leggyakrabban felkeresett kiránduló hely »Graberl« név alatt 

 van emlitve, mely a városhoz közel valahol a budai városmajor 

 táján feküdhetett, de a melynek hollétére nézve most már nem 

 tudtam útbaigazítást kapni. 



A naplóban sok oly adat van feljegyezve, a mely még most, 

 közel 90 év múlva sem vesztette el értékét. Nem lesz talán feles- 

 leges, néhány érdekesebbet itt röviden bemutatni.**) 



így péld. a Colias Chrysotheme Esp. fajra nézve arról értesü- 

 lünk, hogy a budai kamaraerdő alatt elterülő rétek kedvencz tar- 

 tózkodási helyéül szolgáltak e pillangónak már a múlt században 

 is .***) A napló irója 1795 augusztus 26-án, a midőn egész nap a 

 kamaraerdőben és környékén lepkészett és ott három Chrysothe- 

 me-póldányt fogott, ekként emlékezik meg róluk: »Ez utóbbiak 

 most kezdődnek és a Budaörs felé fekvő réteken és legelőkön nem 

 igen ritkák, de csak nagy nehezen foghatók el. A legjobb idő fo- 

 gásukra reggel 9 óráig és este naplemente előtt; azonban csak 

 csendes és tiszta időjárásnál, mert a pillangó különben nem ül le 

 és be nem vár.« A többi feljegyzésekből kivehető, hogy e fajnak 



*) A budai Zugliget német eredetije nem Auwinkel, hauem Sauwinkel, 

 a mint az nemcsak e naplóból, hanem régi okiratokból is kitűnik. Disznóliget- 

 nek nevezték, minthogy Mátyás király sertései ott makkoltak. A budai németek 

 aesthetikai érzéket azonban sértette az eredeti elnevezés és elkeresztelték a szép 

 völgyet Auwinkelnek, a miből aztán Döbrenteyék a magyar Zugligetet 

 csinálták. 



**) Az egyes fajok megnevezésénél nem a naplóban használt régi, hanem 

 a jelenleg általánosan elfogadott ujabb nomenclatu rát követem. 



***) E fajról Fri valdszky Imre (Jellemző adatok Magyarország 

 faunájához. Pest, 1865. p. 81) a következőket irja: »Délkeleti Oroszországban 

 és hazánkban honos, ezentúl éjszakuyugati irányban Prágáig és Salzburgig csak 

 ritkán, még feljebb épen nem észleltetett; nálunk főleg a róna mezőségen jön 

 elő, hol, például a Rákospatak mentében s a budaörsi lapályos legelőn, némely 

 évben nagy mennyiségben volt kapható ; közép déli hegységeink virányos lejtőin 

 is előfordul ugyan, de csak egyes példányokban.* 



