221 



délután a Graberlben a Thyatira Batis L. első hazai példányát 

 találta, a mely ott árnyékban egy fűszálon ült. Ez annál érdeke- 

 sebb adat, mintkogy e faj hazánk területéről eddig csak Pécsről, 

 Sárosból és Máramarosból volt ismeretes, Budáról pedig nem. 



Már fennebb említettem, hogy a napló az első három évben 

 kizárólag csak lepkékre vonatkozik, de az utolsó évben (1798) már 

 a többi rovarrendekre is kiterjeszkedik. Ezek közöl a bogarak ré- 

 szesültek aránylag a legtöbb figyelemben; de minthogy a napló 

 irója, Koy-val együtt, úgy látszik, csak abban az évben kezdték 

 el azoknak gyűjtését, valami kiválóbb felfedezéseket vagy meg- 

 figyeléseket még nem igen tehettek. Némi érdekkel biró adat talán 

 csak az a feljegyzés, hogy a Bolboceras unicorne Schrank első budai 

 példányát Koy találta május 13-án a Graberlben. 



Mindezekből a mutatványokból és kivonatokból eléggé kitű- 

 nik, hogy a napló irója a rovartannak csakugyan buzgó és szak- 

 avatott mívelője volt. Méltán érdeklődhetünk ennélfogva személye 

 iránt, és indokolt kiváncsisággal vethetjük fel a kérdést, hogy ki volt 

 hát tulajdonképen e naplójegyzetek irója? 



A naplóból magából az iró személyére vonatkozólag csak annyi 

 vehető ki, hogy hivatalnok volt; egy ízben ugyanis azt irja, hogy 

 a nagy pávaszem-pille hernyóit » hivatalunk kertecskójében egy őszi 

 baraczkfára tettem és nekik jó étvágyat kívántam. « Kivehetjük 

 továbbá még azt is, hogy Budán lakott, hogy igen szorgalmas gyűjtő 

 volt, és hogy az akkori budai rovarászokkal (Koy, H o 1 z e r, 

 F r e n r e i s z) szoros összeköttetésben állott. 



Bővebb útbaigazítást találtam azonban az iró személyét illető- 

 leg Hanák »Az állattan történelme és irodalma Magyarország- 

 ban* czímű ritka munkájában,*) melynek 77- és 78-ik lapján a 

 következőket olvashatjuk : »Azon rovartudósok között, kik a múlt 

 századnak utóján és a jelennek elején a külföld figyelmét is ma- 

 gukra vonták két férfiú jeleskedett : Koy Tóbiása magyar kama- 

 ránál pénztárnok, ésBoehm János a magyar helytartó tanács- 

 nál számvevő tiszt, kik a honi rovarokat fáradhatlan szorgalommal 

 gyűjtvén, vizsgálván, és a külföldi jeles rovartudósokkal megismer- 

 tetvén, hazánk rovartanának alapját megvetették. « 



E sorokból teljes joggal következtethetjük, hogy az itt ismer- 

 tetett napló ismeretlen irója minden valószinűség szerint B o e h m 

 János volt ; mert ha azt nem B o e h m, hanem más valaki irta 



*) Hauák János, Az állattan történelme és irodalma Magyarország- 

 ban. Pest, 1849. 



