240 



egészet leirta, az illető rovarnak négy szárnya volt és a Phasmidák 

 családjához tartozott, még pedig a Dictyoneura-nemhez ; azért azt Dic- 

 tyoneura Monyi fajnévvel ruházta fel. Ennek az óriási Phasmidának 

 legalább is 50 cent. hosszúnak kellett lennie, kiterjesztett szárnyai 

 pedig 70 cent. szélesek voltuk ; ezek valóban oly óriási méretek, a 

 mekkorákat a jelenleg élő rovarokhoz képest még elképzelni is alig 

 tudunk. 



IRODALOM 



Ed. André, Species des Hyménoptéres d'Europe et d'Algérie. Tom. 

 II. fasc. 21—23. p. 629 — 831. 



A nagyszabású műnek október 1-én kiadott legutóbbi hármas 

 füzetében hazánkból, Mocsáry Sándor úr adatai nyomán, a követ- 

 kező redősszárnyú darázsok (Vespidae) vannak leirva : OdynerilS ju- 

 cundus Mocs., aurantiacus Mocs., terricola Mocs. és hungaricus André, 

 melyek kizárólag csak hazánkból ismeretesek, — továbbá : Eunienes 

 unguiculus Vili., Odynerus sinuatus Sanss., pictus Gurt. és parvu- 

 lus Lep., valamint Celonites abbreviatus Vili. var. hungaricus Mocs., 

 melyek Magyarországon kivűl még másutt is tenyésznek. 



Dudich Endre, A művész-rovarokról. (Természettudományi Közlöny. 

 XVI. köt. 448—466. 1., 11 ábrával.) 

 A czikk elején érdekesen vannak tárgyalva azok a rovarok, 

 kivált darázsok és méhek, melyek kisdedeik számára többé-kevésbbé 

 művészi építményeket szoktak készíteni. Ez után reá térvén a müvész- 

 méhek építkezésére, a szerző részletesen leirja és rajzokban is be- 

 mutatja a Megachile genalis Mor. nevű faj építményét, melyet üres 

 hagymaszárakban fedezett fel, és melyet jövő füzetünkben szintén is- 

 mertetni fog. 



Alex. Mocsáry, Species generis Anthidiura Fabr. regionis palaear- 

 Cticae. (Természetrajzi Füzetek. VIII. p. 241 278.) 

 Ebben a nagy szorgalommal készült dolgozatban az Anthidium- 

 nemhez tartozó müvészméheknek mindazon fajai, melyek a palaeark- 

 tikus régióban honosak, — szám szerint 99 — systematikus sorrend- 

 ben vannak csoportosítva, minden egyes faj synonymikai tisztázásá- 

 val és földrajzi elterjedésének pontos megjelölésével együtt. Az új 

 vagy kevésbbé ismert fajok részletesen le vannak irva. E dolgozatból 

 megtudjuk, hogy hazánkban a következő 15 Anthidium-faj tenyészik: 

 Anthidium laterale Latr., oblongatum Iliig., montanum Mor., mani- 

 catum L., cingulatum Latr., punctatum Latr., variegatum Fabr., 

 infuscatum Erichs., florentinum Fabr., tenellum Mocs., nanum Mocs., 

 strigatum Panz., interruptum Fabr. és pubescens Mocs., valamint az 

 új Anthidium barbatum, melynek a szerző itt közli első leírását, és 

 melynek egyetlen példányát Frivaldszky János úr találta 1854-ben 

 a rákos-palotai erdőnél Pestmegyében. 



