242 



zony hamar kénytelen volna meggyőződni e módszernek teljes 

 hasznavehetetlenségéről. 



Sokkal több valószínűséggel várhatunk eredményt fáradozá- 

 sainktól, ha a Megachilét azon a növényen keressük fel, a mely- 

 nek leveleit az illető faj épitő anyagúi használja. 



A múlt nyáron, midőn érdekes tárgyammal behatóan foglal- 

 koztam, én is ezt a módszert követtem. 



Midőn kertünk málnabokrain a levélkivágásokat észrevettem, 

 napokig elültem ott lesben, délelőtt, délután, mig végre sikerült a 

 kis állatot megpillantanom és munkáját megfigyelnem. De a feladat 

 nehezebb része még hátra volt : a fészek felfedezése, még pedig, 

 ha egyáltalán lehetséges, az építőmesternek kalauzo lása mellett. 

 Eleinte minden próba és igyekezet hiábavaló volt. Bár a levélda- 

 rabkát czipelő méh szemmel könnyebben volt kövehető, néhány 

 ölnyi távolságra mégis már eltűnt, bármennyire igyekeztem is gyors 

 futással és a repülő állat folytonos szemmeltartásával czélom el- 

 érését biztosítani. 



Még az sem használt, hogy a méh repülésének ismert irá- 

 nyában 4 fiút állítottam fel figyelés végett. Három darab Mega- 

 chile szemeim előtt ollózta ki a leveleket ; és én csak négy napi 

 fáradságos futkosás, utánszaladgálás árán jutottam eredményre — 

 t. i. végre sikerült a fészek helyét megtudni. 



Ily módon 1884. július hó folyamán Lekéren Barsmegyében 

 mintegy hat dolgozót volt alkalmam figyelemmel kisérni ; e köz- 

 ben szerzett tapasztalataimat a következőkben foglalhatom össze: 

 Mind a hat esetben üres hagymaszár (nálunk » bordó «) volt 

 az otthon rejtekhelye, még pedig olyan, a melynek felső vége 

 hiányzott és így csöve hozzáférhető volt. 



A meglehetősen nagy, szép barnavörös gyüjtőszőrökkel biró 

 Megachüe genalis Mor. reáakadva a hagymás ágyra, addig keres- 

 gél, mig egy ilyen tört végű szárra nem talál. Ezt azután sokszo- 

 rosan körülrepdesi, közben erősen dong, mintha tanakodnék magá- 

 ban és úgy látszik, hogy e vizsgálattal a szár méreteiről igyekszik 

 magának meggyőződést szerezni. Majd bebúvik a felső nyilason 

 és az üreget kémleli, alá s fel összejárván azt fenekétől nyilasáig. 

 Ha végre minden tekintetben kielégítőnek találta a helyet, meg- 

 kezdi a hagymaszárcső belső felületén hosszant lefutó hártyás bor- 

 dázatnak az eltávolítását, mit állkapcsai ügyes munkájával hamar 

 végez. A lenyírt törmelék a fenékre hull. Ennek megtörténtével 

 kijön az cső nyílására, körűinéz, ismételten elszáll és mindig na- 



