245 



Rendesen úgy van a dolog, hogy az egymás fölé épített sejtek 

 közöl a legalsó a legnagyobb, a felette következők pedig fokozatosan 

 kisebbednek, 



Az első gyüszűsejt megalkotása után a gondos anya siet azt 

 felénél magasabban megtölteni egy virágporból és mézből álló péppel, 

 majd egy petét helyez belé és a sejtet 3—4 szépen kerekre vágott 

 levéldarabkával befödi. Ily módon készül az első fölé a második, 

 3-dik stb. gyüszűsejt. Egy-egy hagymaszárba, annak hosszúsága 

 szerint 4 — 6 — 10 sejtet ópit. Egészen a fenéken sohasem kezdi s 

 egészen a csőnyílásig sem épiti ki soha sem. 



A legfelső (legutóbb készült), tehát sorzáró sejtre 15 — 25 ke- 

 rék levéldarabot is tesz födőül, holott a többieket csak 3 — 5-teí 

 szokta elzárni. Július második felében a 6 — 9 sejtből álló gyönyörű 

 kis építmény már kész, s a biztos kényelembe helyezett utódok 

 nyugodtan nézhetnek az idők viszontagságai elé; a gondos anya 

 pedig vagy végkimerülósben vesz el, vagy ha a kedvező időjárás 

 ós ereje engedik, tovább folytatja fajfenntartó munkáját. 



A peték és álczák fejlődésére vonatkozó tapasztalataimat majd 

 más alkalommal fogom elmondani, a midőn eddigi megfigyeléseimet 

 a most is észlelet alatt álló esetekkel és még hiányzó adatok pót- 

 lásával is kiegészíthetem. 



Befejezésül van szerencsém a Megachüe genalis egy pompás 

 építményét természet után készült rajzban és szóval bemutatni, 

 mely annál érdekesebb, minthogy e faj M o c s á r y úr közlése szerint 

 eddig csak Mongolországból , Tian-Shan vidékéről és hazánkból 

 Komárommegyéből volt ismeretes, míg az általam megfigyelt pél- 

 dányok Barsmegye faunájához tartoztak. 



1883 július 17-ón kertünkből egy vöröshagyma termésének a 

 szárát kaptam kezeim közé, melynek csúcsa le volt törve és egész 

 belső ürege zöld levéldarabokkal volt tömve. A » bordó « 22 cent. 

 hosszú volt, legnagyobb szélességi átmérője 3*8 cent. Gondosan fel- 

 hasítván, benne egy levélszelvényekből összeállított, 19 cent. hosz- 

 szú, britannika-szivar alakú építményt találtam, mely méreteiben 

 teljesen alkalmazkodott a hagymaszár belső üregéhez. Ennek meg- 

 felelőleg alul V/ 2 , legvastagabb helyén 3y 2 , felül 1 cent. átmérőjű 

 volt. Anyagát első pillanatra fel lehetett ismerni : hol hosszúkás, 

 hol félholdidomra, hol majdnem kerekre szabdalt málnalevól- dara- 

 bok voltak azok, sűrűn ós pikkelyszerűen fedve egymást, mint a 

 mellékelt rajzon (46. ábra) látszik. Az építmény legkülső rétegének 

 összeállása igen laza, hullékony volt, úgy hogy csak nagy gond- 



