247 



Egy hernyófaj tömeges vándorlása. 



Minden lepkegyüjtő bizonyosan emlékezik még, hogy a bo- 

 gács-pillangó (Vauessa Cardui) 1879-ben mindenütt milyen 

 rendkívül nagy mennyiségben mutatkozott. Tudjuk, hogy ez a pil- 

 langó már különben is mindig elég közönséges szokott lenni ; de az 

 említett évben oly tömeges volt a megjelenése, hogy néhol nagyobb 

 tömegbe összeverődve csapatosan valóságos vándorutazásra kelt. 

 Közép-Európa több vidékén, kivált Németországban sok helyen 

 észleltek efféle tömeges vándorlásokat, melyekről az akkori szak- 

 folyóiratokban és napilapokban számos adat van feljegyezve. 



De nemcsak a pillangók maguk voltak az 1879-ik évben oly 

 közönségesek, hanem rendkívül gyakoriak voltak a hernyóik is ; 

 sőt még ez utóbbiakat is elfogta a vándorhajlam, a mint azt egy 

 alkalommal megfigyelni szerencsés voltam. 



Az általam megfigyelt érdekes hernyóvándorlás 1879 június 

 elején a budai hegyek között történt. 



Egy napon a budai szőlők között rovarászva, egy mély útba 

 jutottam, a melynek mind a két oldala fűvel és bozóttal volt be- 

 nőve, és melyen egy vékony vízerecske csörgedezett lefelé. A víz- 

 folyás tavaszszal vagy valami megelőző záporeső alkalmával sokkal 

 erősebb lehetett, mert az út alsó végén néhány meglehetősen mély 

 ós még akkor is vízzel telt gödör volt kimosva. A mély út alsó 

 végétől éjszaki irányban derékszög alatt egy elhagyott szekérút 

 ágazott el, a melyen szintén víz szivárgott lefelé ; szemközt kissé 

 rézsút pedig egy körülbelül 10 méter hosszú és 2 méter magas 

 kopár földhát emelkedett. 



A mély út alsó végéhez közeledve, már távolról szemembe 

 ötlött, hogy a kimosott vízgödrök közöl a két elsőben egy-egy em- 

 berfej-nagyságú fekete gömb úszik a víz felszínén, és hogy a szem- 

 közt fekvő kopár földhát a szó szoros értelmében tökéletesen fekete. 

 Vájjon mi lehet ez ? — kérdeztem magamban és izgatott kíváncsi- 

 sággal, de óvatosan közeledtem a helyszínéhez. Mekkora volt azon- 

 ban meglepetésem, midőn oda érve észrevettem, hogy a víz felszí- 

 nén úszó fekete gömbök nem egyebek, mint a bogács-pillangó 

 hernyóinak halmazai, és hogy a kopár földhát feketesége onnan 

 származik, mert ezer meg ezer ugyan ilyen hernyóval van elborítva. 

 Ez utóbbi hernyók mind mozgásban voltak és oly sűrű tömegben 

 lepték el a földhátat, hogy az' ember nem szúrhatott volna gombos- 



