251 



végén tüzet rakva, azt meggyújtottam. A füst természetesen be- 

 hatolt a törzs belsejébe is és csakhamar kikergette onnan a boga- 

 rakat, melyek lyukaikból mind szépen kimászván, könnyen össze- 

 fogdoshatok voltak. Ily módon szintén több száz példányra tettein 

 szert ; de ezek meg egytől egyig mind csupa himek voltak. 



Nem vagyok egészen bizonyos benne, hogy vájjon ez utóbbi 

 esetben a nőstények nem rekedtek-e benn a fatörzsben, vagy hogy 

 vájjon egyáltalában csak hímekből állott- e az itt tenyészett nem- 

 zedék? — Meglehet különben az is, hogy a himek, valamint sok 

 más rovarfajnál, úgy ennél is talán valamivel korábban fejlődnek 

 ki mint a nőstények, és hogy az előbbi esetben] a himek már letűntek 

 az élet színpadáról, az utóbbi esetben pedig a nőstények még nem 

 jelentek meg. 



Semmi kétséget sem szenved tehát, hogy az ivarok számvi- 

 nyait egyes észleletekből meghatározni alig lehetséges ; e viszonyok 

 tüzetes felderítését csak az illető rovarfajnak huzamosabb ideig 

 tartó folytonos megfigyelése és főleg több nemzedékének fogságban 

 való felnevelése útján lehet megkísérteni. Frim i dszhlJ János . 



A Saga serrata Kolozsvár környékén. — Dr. C h y z e r Kor- 

 nél úr e folyóirat 172-ik lapján az érdekes Saga serratá-nak eddig 

 ismert hazai termőhelyei közöl a budai Sashegyet, a mehádiai Do- 

 mogletet és végre, mint legújabbat, a S.-A.-Ujhely felett emelkedő 

 Sátorhegyet említi ; tényleg ismeretes azonban ennek a kalandos 

 termetű szöcskének még egy hazai termőhelye s ez Kolozs- 

 vár.*) Az erdélyi múzeum- egyletnek kezelésem alatt álló gyűjte- 

 ményét egy gyönyörű nőstény példány díszíti, melyet S c h u s t e r 

 Károly ág. evang. elemi iskolai tanitó úr fogott a Györgyfalva felé 

 eső réteken, ós mely 1869-ben vétetett fel a gyűjteményünkben 

 levő egyenesszárnyú rovarok jegyzékébe. Df Entz Géz ^ 



Halpusztitó szstakötö-álczák. — A szitakötők kifejlett álla- 

 potukban, mint tudjuk, a legkegyetlenebb ragadozók, melyek nyíl- 

 sebes repüléssel hasítva a levegőt, zsákmányul ejtik az utjokba eső 

 rovarokat. De nemcsak kifejlett állapotukban ily vérengző termé- 

 szetűek, hanem ilyenek már álczakorukban is, a midőn álló vagy 

 folyó vizek mélyében élik világukat. Mint kifejlett rovarok a sóly- 



*) V. ö. Hermán Ottó, Erdély bőr- és egyenesröpűi. (Az erdélyi mú- 

 zeum-egylet évkönyvei. 1871 V. köt. 109 1.) 



