Rovartani Lapok 



II. kötet. 1885. január. 1. füzet. 



Tömösváry Ödön. 



(Szül. 1852, megh. 1884.) 



Életrajz arczképpel, irta 



HERMÁK OTTÓ. 



A kit sorsa, törekvése a »közéletnek« nevezett folyam sod- 

 rába állított, s a ki ott, a tovasiető ár színéből, bár rövid időre, 

 kis téren s csak egy hajszálnyira is kiemelkedett, annak — kivált 

 a magyar közélet terén — sok és különböző feladat jut. Akad 

 könnyű, akad nehéz ; akad olyan, melynek jutalma öröm, meg- 

 nyugvás — ám akad olyan is, melynek minden mozzanata fájdalmas. 



Úgy találják barátim, hogy én volnék az, a ki a közélet sod- 

 rában állva, egy kis téren egy hajszálnyira kiemelkednék, s ezért 

 szót várnak tőlem akkor is, a midőn hallgatni szeretnék ; mert a 

 kiről szólnom kell, az ifjan sírba szállott, azt mélyen, igazán gyá- 

 szolom, azt megilletné részemről a valódi bánat némasága ; — s 

 a miről sírja fölött emlékeznem kell, bizony-bizony az is sokban 

 fájdalmas — — talán vád is ! 



Én hosszan tűnődtem, tépelődtem, mielőtt a tollhoz nyúltam 

 volna. 



Vagy talán nem is épen az, hogy a közélet sodrából egy haj- 

 szálnyira kiemelkedtem, mint inkább az, hogy az ón szavam, taní- 

 tásom lobbantotta lángra Tömösváry Ödön ifjú szivében, lelké- 

 ben a természet iránti szeretet alvó szikráját, azt a lelkesedést, 

 mely ott szunnyadozott ; — talán ez indított titeket, kedves baj- 

 társaim arra, hogy a megemlékezés fájdalmas tisztét reám ruház- 

 zátok ? 



Hosszan tűnődtem s elteltem keserűséggel ; mert néha úgy 

 rémlett előttem, hogy az az ifjan, virágában megszakadt élet vádat 

 emel ellenem ! 



Ha a sors nem veti utamba azt a gyermeket : hátha élete 

 más irányt vált - - hátha más irányban fejlődve, kikerüli a magyar 



1 



