Minden idejét, a melyet a fővárosban töltött, laboratóriumi 

 munkára fordította s a hivatalos teendők pontos és lelkiismeretes 

 teljesítése mellett, bámulatos szorgalommal dolgozott a Myriopodá- 

 kon, Thysanurákon és Pseudoscorpiókon. 



Hivatalos működése ez utóbbi munkának kedvezett, mert 

 aránylag gyakran küldetett ki vidékre s igy sok ponton sokat gyűjt- 

 hetett, saját szakmájába vágót is. 



Mint hivatalos ügyekben teljesen megbízható és correct erő, 

 a minisztérium kerületén kívül is foglalkoztatta, jelesen felülvizs- 

 gálatok eszközlésére. 



Legnevezetesebb kiküldetése, melyben rendkívüli szívósságát, 

 éles megfigyelő tehetségét fényesen érvényesítette, a k o 1 u m b á- 

 csi légy élet és fejlődési viszonyainak tanulmányozását; illetőleg 

 földerítését illette. 



Az okot az aldunai birtokosság rémülete és a szerb kormány 

 egy átirata szolgáltatta. 



Nem igen van a mezőgazdaságnak csapása, mely annyira fel- 

 tűnő és népszerű, mint a kolumbácsi légy, de az is igaz, hogy ke- 

 vés tünemény részesült annyi badarnál-badarabb megítélésben, mint 

 épen ez. 



Babona, tudatlanság és tudákosság ölelkeztek a magyarázat- 

 ban és tanácsban. Beépítették a barlangok száját, kiégették az 

 üregeket kénkővel, föllobbantott puskaporral, mind hiába. 



A magyar földmivelési minisztérium, az orsz. phylloxera-ki- 

 sérleti állomás mellőzésével, ad referendum kiadta az ügyet ; az 

 illető jelentést Matlekovits Sándor államtitkár úr átküldte 

 hozzám véleményadás végett. 



Az a jelentés meglehetősen a régi barlang-theoriáu nyugo- 

 dott s ez reábirt arra, hogy ennek tarthatatlanságát kimutassam s 

 rámutassak egy tüzetes, rendszeres, a légy egész fejlődésére és 

 életmódjára kiterjedő kutatás szükségességére, a melynek megejté- 

 sére Tömösváry Ödönt neveztem meg. 



A vélemény elfogadtatott s Tömösváry Ödön, bár kissé 

 elkésve, az 1883-ik év tavaszán, április 29-én elindult az Alsó- 

 Duna vidékeire. Igen helyesen a Dunaszoros kezdetén, Ó-Moldo- 

 ván, Golubácz várromjaival szemben kereste és meg is találta a 

 fonalat, melyet fölfelé Baziásig, lefelé Orsováig, szerb területen pe- 

 dig Golubácztól le Tekijéig követett. 



Vizsgálatait sokszor lélekvesztőkön, nem egyszer életveszély 

 között végezte, s mint előleges jelentésében mondja, » nemcsak ered- 



