Hydraena palustris Er. és lapidicola Kiesw., JDri/ops viennensis Heer 

 ós nitidula Heer, meg Elmis Latreillei Bed. bogárfajokat találtam. 



Egészen besötétedett már, mire feljutottunk a Forgóhegy 

 gerinczére és átléptük Máramaros határát. A hegy alján fekvő 

 ferenczvölgyi üveghutát már éjjel tekintettük meg s éjféltájban 

 Técső mezőváros vendéglője vett oltalma alá. 



Técsőről másnap reggel vasúton Máramaros-Szigetre jutot- 

 tunk. De ne időzzünk itt sokáig ! A Pop-Iván már ki-kidugja fejét 

 a reászálló felhők közöl és hívogatólag tekintget felénk. Használ- 

 juk fel a jó időt; tegyük meg sietve előkészületeinket a havasi 

 kirándulásra, mig a vén hegy duzzogni nem kezd s bele nem bur- 

 kolódik fellegköpönyegébe, mert akkor elrejti előlünk rovarkincseit ! 

 Hagyjuk inkább visszatérésünk idejére, hogy megtekintsük Mára- 

 maros-Sziget nagy fűrészgyárait, továbbá a szlatinai, rónaszéki és 

 sugatagi sóbányákat, hogy megbámuljuk e vidék ásványvízbősógét. 

 Most nézzük meg inkább, hogy rendben vannak-e rovarászó eszkö- 

 zeink ; vásároljunk be megfelelő eleséget, el ne hagyjunk esernyőt, 

 téli kabátot és éjjeli takaróul legalább egy plaidet*) s — a mi a 

 legfőbb, kivált ha több napot akarunk a hegyek között tölteni, — 

 lássuk el magunkat bőven a legolcsóbb fajta trafikdohánynyal. En- 

 nek a hasznát majd csak a hegyek között fogjuk átlátni. 



így felszerelve keltem útra július 22-én délután útitársammal. 

 Áthaladtunk Veresmarton és Karácsonfalun, mely utóbbinak tiszta 

 zsidó lakossága és minden házában bolt, mészárszék vagy korcsma 

 van. Nagy-Bocskónál a Tisza jobb partjára tértünk ; innen felfelé a 

 Tisza völgye teljesen összeszorulva délkeleti irányból jő, melyet a 

 Vissóval való egyesülésénél egészen éjszaki iránynyal vált fel. Ezt 

 az irányt követve rövid idő alatt Trebusára értünk és ott szeren- 

 csére olyan orosz vezetőre akadtunk, a ki magyarul is beszélt. 



De az eddig állandóan szép idő cserben hagyott. Az éjjeli 

 zápor után reggel sem szűnt meg az eső ; esernyő alatt fogtunk 

 tehát gyalogútunkhoz, mely eleinte a Fejórpatak partján lombos 

 erdőn, majd a lejtőre térve sűrű fenyvesen át vezetett. Fáradságos 

 gyalogolással értünk fel a Szeret-Plaj nevű 1268 méter magas hegy- 

 hátra, a hol déli pihenőt tartottunk. Bár e fensíkon füves hegyi rét 

 van, rovarhálómnak az esőtől ázott füvön még sem igen vehettem 



*) Egy fűzfapoéta barátom a rovarász kellékeit egy ilyen nagyobb ki- 

 ránduláshoz a következő döczögó's distichonban összegezte : 



Háló, rosta, esernyő, tű, iskátulya, borszesz, 

 Nagy és kis üvegek, pléd meg a téli kabát. 



