34 



tünk a havasi kürt mélabúsan hangzó zenéjén, a mit egy pásztor- 

 legény fúvott fiatal fenyő kérgéből készült ölnyi hosszú tubusán, — 

 altatóra. 



Az éjszakázás azonban nem volt valami kellemes, mert regge- 

 lig a havasi élet minden regónyessége mellett félig majd megfagy- 

 tunk, félig majd megsültünk ; a szél befújta a füstöt kalyibánkba, 

 mely itt megtorlódva ugyanazon a nyíláson igyekezett kifelé ; mi- 

 kor ez megszűnt, apró szúnyogok özönlöttek be a kalyiba nyilasán, 

 s azon voltak, hogy bebizonyítsák nekem, hogy lapályon lakó test- 

 véreikkel ők is kiállják a versenyt. 



Másnap, azaz július 23-án korán reggel majdnem torony- 

 irányában a hegy csúcsa felé tartottunk. Itt már csak ritkás törpe- 

 fenyőbokrok jelezték az erdőtenyészet véghatárát ; ezen felül már a 

 fenyőbokrok sem birnak megélni, csak a buja havasi legelő apróbb 

 növénykéi, melyek között itt-ott egy-egy borókabokor rejtegeti apró 

 fehér virágait ; a napsütötte oldalakon a havasi rózsa (Rhododen- 

 dron myrtifolium) szép piros virágai képeznek virító piros foltokat. 

 A tulajdonképeni csúcs alatt egy kis vízér állja utunkat, mely a 

 mélyedésekben még most is megmaradt hófoltokból nyeri vizét. 

 Ennek a kis érnek a nevét a hegy nevével köti össze a monda, 

 mely S i e g m e th Károly úr szerint *) a következő : 



»Egy pópa Iván nevű fia a rablók közé állott s valamelyik 

 pópa nejét elrablá. Iván a nőt az emiitett patakhoz vivé s kérdó 

 tőle: szereti-e őt? »Ugy szeretlek mint a szelet nyáron* — vála- 

 szolá a nő. A rabló gúnynak vévén e választ, haragjában agyon- 

 üté a pópa nejét (Popágya — papné) ; ezóta Popágya na kernicze 

 a patak neve. A rabló ezután fölment a hegyre, s a nagy forróság 

 igen kínozta, midőn egyszerre szél támadt s ez kellemesen felüdité 

 őt. Csak most érté meg, hogy a nő igazat mondott ; belátta, hogy 

 ez igazán szerette s ő ok nélkül gyilkolta meg. Megbánás szállotta 

 meg s leugrott a csúcsról azon a részen, hol a sziklák meredeken 

 ereszkednek a Groppa völgyébe ; ezért Pop-Iván a hegy neve. « 



Jó darab idő telt el, mig a hegycsúcsra értünk, mert a he- 

 verő kövek alatt már észrevettem az olvadó hófoltok közelében a 

 Nébria transsylvanica Germ., Trechus procerus Putz., Byrrhus re- 

 galis Steff. és Pedilophorus transsylvanicus Suffr. havasi bogárfajo- 

 kat s igyekeztem felhasználni az alkalmat, hogy kézrekeríthessek 



:,: ) Siegmeth Károly, Máramarosi utivázlatok. (A magyarorsz. Kárpát- 

 egyesület évkönyve. VIII. 1881. p. 114) 



