48 



helyükre való tekintet nélkül, akadálytalanul átbocsátaudók, azon 

 esetben, ha az átvitel vámellenőrzés és vámhivatali csomagzár alatt 

 történik. 



2. §. Jelen rendelet azon napon lép életbe, a melyen az a vám- 

 hivatalhoz érkezik. 



IRODALOM. 



Dr. Dadcty Jenő, Újabb adatok Kolozsvár és Erdély Crustacea- 

 faunájának ismeretéhez. (Orvos-természettudomá- 

 nyi Értesítő. IX. Természettud. szak. p. 805 — 310.) 

 Szerző az erdélyi megyékben eddig a következő kopoltyúlábú 

 rákfajokat (Branchiopoda) találta : Branchipus stagnalis Schaeff , 

 torvieornis Waga és diaphanus Prev., továbbá Artemia salina L. és 

 Apus caneriformis Schaeff \ a melyeknek eddig felfedezett ottani ter- 

 mőhelyeiket czikkében pontosan összeállítja és részletesen ismerteti. 



Mocsári/ Sándor, A fürkész-darázsok életéről. (Természettudományi 

 Közlöny. XVII. p. 16 — 21, kilencz ábrával.) 

 E czikk népszerű modorban ismerteti a fürkész-darázsokat és 

 különösen azt a tulajdonságukat vázolja, hogy a nőstények petéiket, 

 hosszú tojócsövük segélyével, más rovarok testébe, vagy azoknak pe- 

 téibe rakják, és hogy aztán álezáik ezekből s ezeknek rovásái'a táp- 

 lálkozván, ezeket megsemmisítik. A fürkész-darázsok, melyek közöl a 

 szerző több fajt rajzban is bemutat, eme tulajdonságuknál fogva igen 

 fontos szerepet játszanak a természet háztartásában s a kártékony 

 rovarok irtásával a gazdának is igen hasznos szolgálatokat tesznek. 



Lendl Adolf, A pókok érzékszerveiről. (Természettudományi Köz- 

 löny. XVII. p. 30—31.) 

 A pókok látás és tapintás szerveit már régen ismerjük, a többi 

 három érzékszervüket ellenben mindeddig csak sejtettük. A hallás és 

 szaglás szerveit ujabban Fr. D a h 1 vizsgálatai kiderítették, a melyek- 

 nek eredményét a szeíző itt röviden ismerteti. E szerint a pókoknál 

 hallásra szolgálnak a lábak és tapogatók felső oldalán levő, sa- 

 játságos szőrök, mig a szaglás szerve az alsó állkapcsokon van el- 

 helyezve, a melyeknek sima mellső felületét számos, sürün hintett, 

 apró likacs töri át. A pókoknak bizonyosan izlelö képességük is van, 

 de ennek szervét eddig még nem sikerült felfedezni. 



Dudinszhy Emil, A lótetű életéből. (Természettudományi Közlöny. 

 XVII. p. 31—32.) 

 A szerző tapasztalatai szerint a lótetű ( G r yllotalpa vulgáris) 

 fogságban inkább húsevő, a mennyiben még saját társait is felfalja ; 

 különben szükség esetében a növényi eledelt sem veti meg. Védő 

 fegyverül e rovar a potrohúból kifecscsenhető, igen átható kellemetlen 

 szagú és edző hatású folyadékot is használ, melyet azonban csak túl- 

 ságosan izgatott állapotban bocsájt ki magából. Az 1882-ik évben a 

 lótetű Xagy-Kálló vidékén rendkívül nagy mennyiségben mutatkozott. 



