51 



ivaruk különbözősége szerint különböző nagysággal bírnának? itt 

 a nőstény petéje vagyis szerinte bábja 1 / 4 résznyivel nagyobb mint 

 a hím bábja; a bábok ilyen különbözősége azonban épen nem szo- 

 katlan. És mikor keletkezik, — teszi hozzá — valamely petéből 

 egy teljesen kifejlett egyén, a mely csaknem nyomban reá páro- 

 sodik ? Ezeket az u. n. bábokból kibújt apró ivaros egyéneket tartja 

 Lichtenstein az egyedül tökéletesen kifejletteknek, az imagók- 

 nak. A fejlődési folyamnak valamennyi többi ivartalan alakjai szerinte 

 csak álczák, habár meg is van a képességük belső sarjadzás útján 

 a petéknek bizonyos nemét létrehozni, s azoknak segélyével tovább 

 szaporodni. Lichtenstein ez oknál fogva az ivartalan egyéneket 

 ál-nőstényeknek, pseudogynék nek nevezi. 



Ilyen álcza-alakok azok a szárnyas egyének is, melyektől az 

 ivaros egyének származnak, és melyeknek, mint említve volt, nin- 

 csenek semmiféle külső ivarszerveik ; azok tehát sem hímek, sem 

 nőstények, hanem némileg afféle repülő bábcoconokkal hasonlítha- 

 tók össze, melyeknek feladata abban áll, hogy a valódi ivaros álla- 

 tokat, a szárnyatlan és szipókátlan parányi hímeket és nőstényeket 

 hozzák létre. E valódi nőstényeknek egyetlen petéjét tartja Lich- 

 tenstein, ellentótben az ivartalan egyénektől származó s általa u. n. 

 rügy-petékkel, az egyetlen igazi petének, mely az egész jövendő 

 rovar-kolónia csiráját implicite magába zárja, ép úgy mint a hogy 

 valamely magból létrejön egy növény összes ágaival és különféle 

 nemű rügyeivel, melyek együttvéve képezik az egész növényt, de a 

 melyek azért mégis külön egyéneknek tekinthetők. Ép így együvé 

 tartozik a phylloxera egy bizonyos fejlődési körfolyamának valamennyi 

 különféle alakja, ámbár a különböző egyének, a különböző ágak és 

 rügyek, itt egymástól különálló életet élnek. Ez tehát az a fejlő- 

 dés, melyet Lichtenstein anthogenesisnek nevez. S ennek meg- 

 felelőleg az ily módon szaporodó levéltetveket anthogenetikus vagy 

 — mint a nevet később megváltoztatta — pupifera rovaroknak 

 nevezte. Vannak azonban folyvást földalatti nemzedékek is, melyek 

 szűznemzés útján egész a végtelenségig szaporodnak, a nélkül, hogy 

 valaha szárnyas alakokat hoznának létre, mint a hogy a gyöktör- 

 zsek folyvást u. n. gyökérszálakat növelnek, tehát oly ágakat, a 

 melyek soha sincsenek virágzásra hivatva. Ezek az egyének külön- 

 ben Lichtensteint némileg a méhekre, darázsokra, hangyákra 

 és termeszekre is emlékeztet ik, a mennyiben a phylloxeránál a va- 

 lódi nőstényeken vagyis királynékon kívül még S7ámos oly tökélet- 

 lenebb egyénnel is találkozunk, a melyek élnek és elpusztulnak a 



