68 



Lichtenstein ugyanakkor aBromus sterilis gyökerein Az 

 Aploneura lentisci szerinte tehát őszszel minden kétségen kivül 

 fűgyökerekre költözködik, télen ott tartózkodik több szárnyatlan 

 nemzedéken keresztül és tavaszszal egy új szárnyas alakot hoz 

 létre, mely aztán a pisztácziafára visszatér és ott az ivaros álla- 

 tokat lerakja; ez utóbbiak párosodásából egyetlen egy pete szár- 

 mazik s ebből hosszabb szünet után a következő tavaszszal a 

 törzsanya keletkezik. 



Hasonló eredményekhez jutott Courchet a Pistacia 

 terebinthu s-on élő fajokra nézve, habár nem is lehet állítani, 

 hogy e részben egészen biztos megállapodásra jutott volna; Derbés 

 pedig a Pistacia terebinthus közelében tenyésző A v e n a 

 bromoides gyökerein akadt egy oly Pemphigus-fajra, mely véle- 

 ménye szerint a terpetiníán élő valamelyik fajnak későbbi szárnyas 

 nemzedéke. 



Lichtenstein 1880-ban észrevette, hogy mig a nyárfán 

 lévő gubacsokban a levéltetvek száma mindinkább fogy, addig egy 

 kis Syngenesista, a Filago germanica parányi virágzatai egé- 

 szen megteltek ievéltetvekkel. Ezek szintén egy Pemphigus-fajhoz 

 tartoztak, t. i. a Pemphigus jilaginis-hez, melyet Passerini a 

 nyárfán tenyésző P. bursarius-tó\ az által különböztetett meg, hogy a 

 hátulsó szárnyak két rézsut- ere a P. bursarius-ui\ egy pontból, a 

 P. filaginis- nél pedig két különböző pontból ered. Lichtenstein 

 még azt is tapasztalta, hogy azok a levéltetvek, melyeket a Filagón 

 talált, mind u. n. bábhordók (pupifera), mig ellenben a Passerini 

 által a nyárfáról leirottak mind vándorlók (migrantia). Megvizs- 

 gálta ennélfogva a P. bursarius-uak pupifera alakjait, melyeket 

 már régebben a nyárfa kérgén felfedezett, és azt találta, hogy ezeknél 

 is, ép úgy mint a P. filaginis-iié\, a két szárny-ér különböző pon- 

 tokból ered, egy szóval közöttük ós a P. filaginis között semmi kü- 

 lönbséget sem vett észre. Midőn aztán a P. bursarius vándorló 

 alakjából élő példányokat helyezett egy cserépbe ültetett ós üveg- 

 haranggal leboritott tökéletesen tiszta Filagóra, azok letojták arra 

 petéiket, úgy hogy a Filago 10 nap múlva el volt lepve szárnyatlan 

 levéltetvekkel és ivadékaikkal, mely utóbbiak aztán rövid idő múlva 

 szárnyas rovarokká váltak. Majd néhány darabka nyárfakérget ho- 

 zott szobájába és a Filago-növényről néhány száz szárnyas levóltetűt 

 kibocsátott. Ezek eleinte ide s tova repdestek a szobában, de nem- 

 sokára csaknem mind a nyárfakéregre telepedtek és oda tojtak 

 petéiket, vagyis — Lichtenstein szerint — bábjaikat, melyek- 



