76 



mában, és hogy bizonyos adott esetben a színárnyalatok vagy pedig 

 a rajzolatok birnak-e nagyobb biológiai jelentőséggel. Azonban 

 tekintve azt, hogy a szinek árnyalatai aránylag kevésbbé határo- 

 zottan tűnnek szembe és kevésbbé jól jellemezhetők, előnyösebbnek 

 tartom a faj változatok megállapításánál a szinek quantitativ elosz- 

 lását, vagyis a rajzolatokat venni fel irányadóul. 



így jártak el Mulsant és Rey is, a kik a paréj poloskánál 

 nem kevesebb mint 16 faj varietást állítottak fel.*) Igaz, hogy az 

 általuk felállított varietásoknak nagyobb részét alig lehet a való- 

 ságban felismerni, mert a két franczia szerző azt a kényelmes, de 

 furcsa módszert követte, hogy az egyes testrészeket külön-külön 

 sorba vette, a rajtuk előforduló változásokat mind feljegyezte és 

 ugyanannyi varietás gyanánt tüntette fel. E szerint aztán egy és 

 ugyanazon példányt egyszerre több varietáshoz kellene számítani.**) 



Hogy a paréjpoloska sokféle szinváltozatait egységes és gya- 

 korlatilag is használható rendszerbe lehessen foglalni, megkísértet- 

 tem azokat bizonyos határozott elv szerint, t. i. a rajzolatok elosz- 

 lásának alapján csoportosítani. Mindenekelőtt az volt a kérdés, hogy 

 vájjon melyik alak volna tulajdonképen a törzsalaknak tekintendő ? 



Mulsant és Rey, valamint már előbb H a h n, törzsalaknak 

 és a varietások kiinduló pontjának azt az alakot tartották, melynél 

 a pajzsocska a csúcsán levő világos folt kivételével egészen sötét 

 szinű, a test pedig alól egészen fekete. E dologban azonban — 

 véleményem szerint — nem lehet merőben önkényesen eljárni és 

 kényünk-kedvünk szerint valamelyik alakot egyszerűen törzsalaknak 

 nyilvánítani. Mindenekelőtt tekintetbe veendő, hogy melyik alak volt 

 az, melyet a faj első megalapítója leirt. Linné fennebb idézett 

 alapvető munkájában azt olvassuk, hogy a Cimex oleraceus-ná\ nem- 

 csak a pajzsocska csúcsa, hanem »et punctum parvum ad latus 

 scutelli utrinque« fehér vagy vörös; a test alsó lapját Linné is 

 feketének irja le. Ennélfogva, ha a prioritás elvéhez szigorúan akar- 

 nánk ragaszkodni, azt a színváltozatot kellene törzsalaknak tekin- 

 tenünk, a melynél a pajzsocska szélén oldalvást még egy-egy világos 

 foltocska is látható s a test alól fekete. 



De minthogy az állattani rendszernek egyik főczélja nézetem 

 szerint abban áll, hogy a fajok phylogenetikus családfájának lehe- 

 tőleg hű képét adja, valamely faj varietásainak megítélésében és 



*)Histoire naturelle des Punaises de Francé. Pentatomides. p 228—229. 



**)Igy péld az, a mit én a törzsalaknak tartok, Mulsant és Rey 



szerint egyszerre a d, ?, x, o, i; és re betűkkel jelzett varietásokhoz tartoznék 



