87 



honfitársaikat az állattani ismeretek elemeibe, saját anyanyelvükön, 

 bevezetik ; de ha azt akarják, hogy dolgozataikat és felfedezéseiket 

 más országok tudósai is ismerjék és idézzék, akkor elengedhetetlen- 

 nek tartom, hogy oly nyelvet használjanak, mely általánosan el van 

 terjedve, és a melyre mindenütt ■ fordítót lehet találni. « 



íme, a nemes belga báró, a ki pedig 1876-ban a Budapesten 

 tartott nemzetközi anthropológiai és ősrégészeti congressus alkalmával 

 a magyar vendégszeretetet is élvezte, most száműzni akarja a magyar 

 nyelvet a tudományok szentélyéből. Nem új dolog már ez ! — Néhány 

 ■év előtt a német dr. Kriechbaumer átkozta ki nyelvünket a 

 tudományos respublikából. Akkor Hermán Ottó barátunk igen ta- 

 lálóan és derekasan megfelelt neki és kellő világításba helyezte az 

 » európai « tudósok elfogultságát és szűkkeblűsógét.*) Kriechbau- 

 mer sem ismerte el a tudományokban a nyelvek egyenjogúságát, ha- 

 nem az u. n. világnyelvek számára (értvén ez alatt természetesen 

 legelső sorban a német nyelvet) foglalta le a kizárólagos privilégiumot. 

 S é 1 y s-L ongchamps báró már enged valamit e merevségből, mert 

 a többi latin és angol-szász nyelveknek megkegyelmez. Ha igy halad- 

 nak ez urak, akkor még megérhetjük valaha, hogy egyszer majd talán 

 a mi » barbár « nyelvünk is szalonképessé válik előttük. Addig is 

 dolgozzanak a magyar szakemberek kitartással és türelemmel ; gondol- 

 ják meg, hogy ők nemcsak a tudomány, hanem egyszersmind nemze- 

 tük érdekében fáradoznak ; és ne törődjenek vele, ha munkáikat egye- 

 lőre talán nem idézik. Előbb-utóbb majd csak észre vesznek bennün- 

 ket is ! 



IRODALOM. 



A fülbemászóról. (Természettud. Közlöny. XVII. köt. 125 — 126. 1.) 



A múlt év őszén a fülbemászók egy budapesti kertben oly nagy 

 mennyiségben mutatkoztak, hogy ott az őszi baraczkban, de kivált a 

 georginákban tetemes kárt tettek, sőt még a szőlőt is megtámadták. 

 A tulajdonos a hivatlan vendégek összefogdosására határozta el magát, 

 mely czélra rongyokat göngyölített össze és e rongy tekercseket' a 

 fák, cserjék, georginák ágai közé rakosgatta, reggelenkét pedig a 

 rongyok ránczaiban talált állatokat összetaposta. Ily módon aztán 

 1884. augusztus 20-tól november 4-ig, azaz 47 nap alatt összesen 

 8145 fülbemászót semmisített meg. 



0. M. Reuter, Monographia Anthocoridarum orbis terrestris. Hel- 

 singfors, 1884. (204 lap.) 



Alapvető fontos munka, mely egy apró és többnyire nehezen 

 felismerhető fajokból álló poloska-családnak kimeritő magánrajzát 



*) Természetrajzi Füzetek. 1881. V. köt. 



