92 



valószinűtlensége nem is abban a feltevésben rejlik, hogy az álczák 

 szaporodásra képesek lennének ; tarthatatlanok azok az általa 

 álezáknak nézett alakok fejlődése és boncztani szerkezete miatt. 

 Mig ugyanis az u. n. ivartalan, szűznemző levéltetvek az eleveneket 

 szülő lcgyálczákkal abban megegyeznek, hogy a peték náluk bizo- 

 nyos belső sarjadzás útján keletkeznek és az embryonális fejlődés 

 teljesen a petefészken kivűl történik, ez a körülmény a szűznemző 

 Cynipidáknál épen nem fordul elő. Ez utóbbiaknak nemcsak külső, 

 hanem valamennyi belső női ivarszerveik megvannak, tehát jól ki- 

 fejlett tojócsövük, petéket tartalmazó kifejlett petefészkük, sőt még 

 egy, noha természetesen üres ondó-tartójuk (receptacuhim semmis) 

 is van, a mi kétségkivül arra mutat, hogy ezeknek a jelenleg ter- 

 mékenyítés nélkül szaporodó nőstényeknek valaha hímjeik is vol- 

 tak. Még más körülmények is, a melyeket itt azonban el kell hall- 

 gatnunk, e feltevés szükségessége mellett szólnak. Más gubacsda- 

 rázsoknál, melyek nem a tölgyfán élnek, péld. a Rhodites Rosae és 

 Rh. Eglanteriae fajoknál, egyes himek még előfordulnak, ámbár a 

 szaporodás ezeknél is már régtől fogva csupán szűznemzés útján 

 történik és termékenyítés most már valószínűleg soha sem fordul 

 elő. A tölgyfán élő Cynipidáknak Neuroterus- és Aphilotrix-nemze- 

 dékeinél ellenben a himek már egészen eltűntek. Ez az egyedül 

 tudományos magyarázat a csupán szűznemző nemzedékek fellépé- 

 séről, a mi bizonyára semmi bámulatot sem fog kelteni, minthogy 

 Siebold, Cameron, Stein, André és Adler vizsgálataiból 

 kitűnt, hogy efféle szűznemzés más növényevő darázsoknál, péld. a 

 Nematus-fajoknál szintén igen el van terjedve. 



Mindamellett felhoztam azonban Lichtenstein hypothé- 

 ziseit, bármily visszásaknak tűnnek is fel azok minden tudomá- 

 nyosan képzett zoológus előtt ; a tudományos felfedezések történeti 

 ismertetésénél soha sem felesleges a ballépésekről is megemlékezni, 

 mert azok egy vagy más tekintetben esetleg szintén tanulságosak 

 lehetnek. 



Ámbár Adler felfedezései épen nem alkalmasak arra, hogy 

 Lichtenstein idevágó észleleteit ós magyarázatait megerősítsék, 

 azok az érdekes észleletek azért mégis kétségkívül jelentékenyen 

 hozzájárultak ahhoz, hogy eloszlassák a franczia entomologusnak 

 azon észleletei ellen felmerülhető kételyeket, melyeket ő a Phylloxerák 

 és Pemphigidák fejlődésére vonatkozólag tett, és a melyek hiteles- 

 ségének épen az ő saját téves magyarázatai ártottak. Mert nem ta- 

 gadható, hogy Adler észleletei a Cynipidákról több tekintetben 



