94 



nyék származnak, a másiktól pedig himek és nőstények egyenlő 

 számban. Minthogy pedig az agam nemzedék mind a két ivart lét- 

 rehozza, Adler véleménye szerint fel kell tennünk, hogy ennek 

 petefészkeiben a peték a különböző ivarok szerint a priori elkü- 

 lönülnek, és hogy e tünemény a két-ivarú nemzedéktől átszárma- 

 zott örökséget képez. Ez utóbbi nemzedékről azonban, mely csak 

 nőstényeket hoz létre, viszont fel kell tennünk, hogy nála a peték 

 kivétel nélkül megtermékenyittetnek, és hogy a megtermékenyített 

 petékből csupán csak nőstények keletkeznek. Ha két ilyen egy- 

 mástól teljesen különböző nemzedéknek mostani előfordulását egy 

 és ugyanazon fajnál, póld. a tölgyfán élő gubacsdarázsoknál, meg- 

 magyarázni akarjuk, akkor okvetetlenül fel kell tételezni, hogy ez 

 a különbség eredetileg nem volt meg, vagyis hogy valaha mind a 

 két nemzedék egymáshoz tökéletesen hasonlitott. Mert általános 

 szabály, hogy a szülők szervezete ós testalkata rendesen utódaikra 

 is átöröklődik. Ha aztán két, eredetileg egyforma nemzedék között 

 különbségek támadnak, ezeket első sorban a külső viszonyok meg- 

 változására kell visszavezetni és mindenek előtt a klima változását 

 tekintetbe venni. E részben Weismann tanárnak 1875-ben köz- 

 zétett igen 'érdekes vizsgálatai bizonyos lepkéknek u. n. évszaki di- 

 morphismusáról (saison-dimorphismus) igen tanulságosak, mert két- 

 ségbevonhatatlanul bizonyitják, hogy az illető lepkefajok két nem- 

 zedékénél az eltérő klimatikus behatások szolgáltak inditó okul a 

 színváltozásra, mely akkora fokot ért el, hogy egy és ugyanazon 

 fajnak két nemzedékét nem ritkán két külön fajnak tartották. Az 

 egyéni szervezet ós a kisebb vagy nagyobb hajlam a változásra a 

 különböző fajoknál, egyébiránt itt is szerepet játszik. 



De ha feltételezzük, hogy a különböző nemzedékek eredetileg 

 egymáshoz hasonlók voltak, akkor tekintetbe kell vennünk, hogy 

 egyes fajoknál jelenleg már csupán csak a szűznemző alak fordul 

 elő, és hogy ellenkezőleg nincsen eset reá, hogy a két-ivarú alak 

 egymagában előforduba, mert az agam szűznemző nemzedék egyetlen 

 egy, ivaros alakkal bíró faj fejlődési körfolyamában sem hiányzik. 

 Adler ebből azt következteti, hogy a két-ivarú alak a szűznemző 

 agam nőstény alakból fejlődött ki, ámbár ez is, mint általában min- 

 denféle szűznemzés, még régibb időben külön ivarok útján történő 

 szaporodásból vette eredetét. Több mellékkérdóst itt nem lehet bő- 

 vebben fejtegetni. De az egész váltakozó nemzés felfogására nézve 

 a legnagyobb fontossággal bír az, hogy az egyik nemzedék, mint 

 eredeti, primár van feltüntetve. A mostani két nemzedék között 



