107 



jukat annyira elvesztik, hogy a hernyót biztosan felismerni sokszor 

 alig lehet. Az ide mellékelt rajz (6. ábra) szintén egy ilyen felis- 

 merhetetlenné tett áldozatot mutat. Az illető hernyó (a), melyet 

 Pável János m. n. múzeumi gyűjtő a rákos-palotai erdőnél ta- 

 lált, a benne élősködő fürkószdarázs-álczák miatt, a bábbá alakulás 

 szakában, eredeti alakját annyira elvesztette, hogy még csak meg- 

 közelitőleg sem lehet meghatározni, hogy vájjon miféle lepke- 

 fajnak a hernyója. A gyilkosok itt nagy számmal működtek közre, 

 a mint azt a hernyó testén látható lyukak is elárulják, melyeknek 

 mindegyikéből egy-egy fürkészdarázs (b), valószínűleg a Rogas 

 circumscriptus Nees rágta ki magát. Az elcsúfított hernyóból össze- 

 sen 42 ilyen darázs bujt ki. Mocsári/ Sándor. 



A magyar tölgy gubacsai. — ■ A magyar tölgyről (Quercus 

 conferta Kit.) e folyóirat 1884. évi folyamának 11 -ik füzeté- 

 ben három gubacs-fajt említettem : a öijnips caput Medusae Hart., 

 C. argentea Hart. és a Dryophanta pubescentis Mayr gubacsait. Áz 

 utolsót csak a pelyhes tölgyről (Qu. pubescens W.), a másodi- 

 kat a pelyhes tölgyről ós kivételesen a fürtös tölgyről (Qu. s e s s i- 

 H flór a Sm.) ismertük; az elsőt, ez adat alapján, a cserfa (Qu. 

 cerris L.) kivételével, hazánk valamennyi tölgyfajáról ismerjük. 



Nem régiben Dr. D i e t z Sándor egyetemi tanársegéd úr egy 

 kettős gubacscsal ajándékozott meg, mely a magyar tölgyről Te- 

 mesmegyéből Sistarovecz vidékéről való.*) Az egyik gubacs a kö- 

 zönségesen ismeretes C. caput Medusae Hart., a másik pedig az 

 Andricus Mayri Waclitl gubacsa. Ez utóbbi érdekes gubacsot ed- 

 dig csak a Qu. pedunculata E r h. hímbarkájájól ismertük, 

 azért a magyar tölgyön való képződése új adat e gubacsdarázs 

 természetrajzához. De nemcsak ez új növónygazdája szempontjából, 

 hanem helyzeténél fogva is megérdemli e példány figyelmünket, a 

 mennyiben a Medusae tőszomszédságában, szorosan az ágon ül, 

 mintegy odalánczolva a Medusae hosszú karjaitól; szabadon álló 

 részének szarvai rendesen fejlettek, a befelé nézők pedig engedve 

 a Medusa-karok erejének, legörbültek és jóval kisebbek, miért is 

 az egész gubacs nem szimmetriás. E helyzete ós növése arra enged 

 következtetni, hogy amavval egy időben fejlődött. Nem lehetetlen 

 ugyan, hogy a Mayri-gubacs más képletből is fejlődhet, de ez 

 esetben nincs szükség ennek a felvételére, csak azt kell feltennünk, 

 hogy fiatal korában került a Medusae karjai közé, oda szorult 



*) V. ö. Erdészeti Lapok. 1885. III. füzet 301. 1. 



