156 



donságánál fogva nevezte Lichtenstein e nemzedéket kiván- 

 dorló alaknak {forma migrans). A vándorló alak körülbelöl 

 2 mill. hosszú szárnyas rovar, melynek egész teste, csápjai és lábai 

 feketék, csak potroha sötét olajzöld. Csápjai hat izülékböl állanak ; 

 a két tö-izülék rövid, a harmadik izülék a leghosszabb s a rövidebb 

 negyedik és ötödik izülékkel együtt finom gyűrűzettel van borítva, 

 mely nagyító üveg alatt jól kivehető ; e jellemző gyűrűk a végső 

 ízüléken, valamint a két tő-izüléken teljesen hiányzanak. A négy 

 szárny átlátszó, üveges ; a felső szárnyakon a könyök- ér (cubitus) 

 egyszerű, nem villás ; az alsó szárnyakon a hosszában futó erén 

 kívül még két rézsútos ér foglal helyet., melyek közöl a szárny 

 tövéhez közelebb eső ér. rendesen igen elmosódott és néha alig 

 látható. *) 



A kivándorló szárnyas rovarok, elhagyván a gubacsokat, szer- 

 teszét repülnek a szélrózsa minden irányába ós alkalmas helyet 

 keresnek ivadékaik elhelyezésére. Ezt a helyet meg is találják, de 

 már nem a szilfákon, hanem különféle pázsitnemű növények gyö- 

 kerein. Ilyen növények péld. a kukoricza (Zea Mays), a zöld sertefű 

 (Setaria viridis), az angol perje (Lolium perenne), több Panicum- 

 és Sorghum-faj stb. Ezeknek gyökerein helyezik el aztán szipókás, 

 de szárnyatlan ivadékaikat, a melyek szipókájukat azonnal beszúrják 

 a gyökerekbe, ott táplálkoznak és négyszeri vedlés után szintén 

 szaporodásra képesekké válnak. Az ilyen teljesen kifejlett rovar, 

 mely a sarjadzó nemzedéket (forma gemmans) képviseli, 

 külső alakjára nézve a gubacskópző törzsanyára emlékeztet, csak- 

 hogy szine vörhenyessárga, és hogy csápjai nem négy, hanem öt 

 izülékböl állanak. Alakja körteidomú ; hossza mintegy 2V3 mill. ; vör- 

 henyessárga alapszíne gyakran némi violaszinű hamvval van bevonva, 

 feje és csápjai rendesen sötétebb színezetűek. A csápok negyedik 

 izüléke a leghosszabb. 



Ez a gyökértetű már a 20-as években ismeretes volt, a nélkül 

 azonban, hogy annak a gubacsképző Tetraneura Ulmi fajhoz való 

 tartozását még csak távolról is sejtették volna. Az 1823-ik óv 

 nyarán ugyanis Dél-Francziaország némely Vidékén a kukoricza- 

 ültetvények minden látszólagos ok nélkül elsatnyultak és kivesztek ; 

 Dufour franczia rovarász a dolgot megvizsgálván, reá jött, hogy 



*) H a r t i g ezt az elmosódott második eret nem is vette észre s azért 

 Tetraneura-ncm különös ismertető jeléül hozta fel, hogy az alsó s/.árnyakon 

 csak egy rézsútos ér van. 



