172 



ilyenformán aludt, csakhogy ez már hátulsó lábaival is segített magán. 

 Az Eumenes coarctatus Fair. redősszárnyú darázs már nemcsak a 

 Centaurea-kórókon keresett éjjeli szállást, hanem másféle száraz 

 növényszárakon is található volt. Ez már jobbára csak lábaival tarlja 

 fenn magát, ép ugy mint az Elis quinquecincta Fabr. hímje, melyet 

 éjjeli szállásán, a Xeranthemum annuum virágán a Sváb- 

 hegyen már máskor is észleltem. 



Valóban meglepett engem, hogy ily kis helyen és oly rövid 

 idö alatt, a mennyi a nap leszállta és a sötétség beállta közt lefoly, 

 annyi érdekes rovart találtam s életüknek ez egyszerű mozzanatában 

 is oly változatosságot tapasztaltam. Ez érdekes helyet az ezután 

 következő napok alkonyatán én és P á v e 1 J á n o s úr többször felke- 

 restük és alkalmunk volt több-kevesebb ismétlődéssel újra látni a 

 szabadban éj jelező méhek és darázsok alvása módját. 



Biró Lajos. 



A paréjpoloska ös alakja. — A paréjpoloska {Eurydema ole- 

 raceum L) színváltozatairól szóló czikkemben, mely a » Rovartani 

 Lapok « ez idei áprilisi füzetében (74—81 1.) jelent meg, közöltem 

 az addig ismert színváltozatok leszármazási tábláját is. Kifejtettem 

 egyszersmind, hogy a var. insidiosa Mids. a coriumának közepén 

 látható világos foltocskával az ősrégi Eurydema-typus színezetéhez 

 közeledik. Azóta szerencsés voltam a paréjpoloskának még egy 

 másik érdekes színváltozatát felfedezni, mely e visszaütés (atavismus) 

 még nagyobb fokát mutatja. 



Folyó évi július 14-én ugyanis Pestmegyében a farkasdi pusztán 

 a paréjpoloskának többféle színváltozatán kivűl egy olyan (sárga foltos) 

 nőstény példányt is fogtam, a mely színezetére nézve az általam 

 leirt törzsalakkal megegyezik, de azonfelül még a corium közepén 

 e gy- e gy világos foltocskát is visel. A különbség a var. insidiosá-tó\ 

 csak abban nyilvánul, hogy a pajzsocska világos oldalcsíkjai nála 

 teljes épségükben megvannak. Ez a színváltozat tehát még a törzs- 

 alaknál is közelebb áll az Eurydema-fajok eredeti typikus színe- 

 zetéhez és azért méltán viselheti a var. atavus nevet, a melyet 

 neki adtam. 



Augusztus 4-én Lucski liptómegyei fürdő mellett e színválto- 

 zatból még egy második (szintén sárga foltos) nőstény példányt 

 találtam, a melynél azonban a jellemző kis foltocska csak a jobb 

 oldali corium közepén van meg. 



Dr. Horváth Géza. 



