varrá (18. ábra a) válik. Ez az utolsó vedlés a szabadban rendesen 

 este történik, de fogságban nevelt hangyalesők, ha sötétes helyen 

 tartatnak, nappal is kibújnak gub ójukból. 



A hangyalesőknek kevés fajból álló családja mind ezt az át- 

 alakulási folyamot követi ; de az életmódra nézve az egyes nemek 

 és fajok szerint nagy eltérés tapasztalható. A legtypikusabbak a 

 Myrmeleon-nemhez tartozó fajok, melyeknek álczáik fogóvermeket 

 készítenek és csak hátrafelé tudnak járni. Vannak azonban olyan 

 hangyalesó'k is, melyeknek álczái vermet nem építenek, hanem 

 nyíltan támadják meg áldozataikat. Ilyenek az Acanthaclisis, For- 

 micaleo és Dendroleon-nemek álczái, melyek testalkatukra nézve 

 szintén nagyon hasonlítanak a közönségesen ismert Myrmeleon- 

 álczákhoz, de előre és hátra egyforma könnyűséggel birnak haladni. 

 Ezek nappalra szintén a földbe ássák magukat, éjjelre azonban a 

 felszínre jönnek és ott folytatják ragadozó életmódjukat. Az össze- 

 kötő' kapcsot e némileg ellentétes életmódot folytató hangyalesők kö- 

 zött a Myrmecaelurus-nem álczái képezik, melyek már fogóvermet 

 is készítenek, előre és hátra is egyaránt jól tudnak mozogni. 



A hangyalesők álczái oly sajátságos alakúak s egy részüknek 

 még életmódja is olyan jellemző, hogy másféle rovarok álczáitól 

 első tekintetre megkülönböztethetők. Csakis a hangyalesőkhöz leg- 

 közelebb álló Ascalaphus-féléknek vannak még hasonló alakú álczáik, 

 de ezeket az utómellkas ós a potroh oldalain kiálló és hosszú merev 

 sertéket viselő bunkós szemölcsökről nem nehéz felismerni. 



A hangyaleső-fajok álczái életmódjukban és testük alkotásában 

 olyan feltűnő ismertető jelekkel birüak, hogy már ezekről is mindig 

 könnyen meg lehet ismerni, hogy melyik fajjal van dolgunk. És ez 

 lényeges előny a rovarászra nézve olyan rovarokkal szemben, me- 

 lyeknek teljesen kifejlődött alakjaival a szabadban rendesen ritkábban 

 találkozik, álczáikat ellenben könnyen és nagy számban gyüjtheti 

 és kevés fáradsággal felnevelheti. Ezért czélszerűnek láttam a 

 hazánkban talált hangyaleső-fajok álczáinak felismerésére egy meg- 

 határozó táblázatot állítani össze, melynek segélyével azokat nem 

 lesz nehéz egymástól megkülönböztetni. Ebbe a táblázatba csupán 

 a Creagris plumbeus és Megistopus flavicomis álczáinak leírását nem 

 vettem fel, mint a melyekről még nem bizonyos ; hogy az álczáik 

 gyanánt leírt alakok csakugyan ezekhez a fajokhoz tartoznak-e? 

 Nem vehettem fel a Myrmecaelurus punctulatus álczáját sem, mint- 

 hogy az eddig még teljesen ismeretlen. 



