Hogy a rovarvilág a magyar ember figyelmét már régi időktől 

 fogva csakugyan megragadta, kitűnik már abból is, hogy egyes 

 tősgyökeres magyar családnevek egyenesen rovarokról vannak köl- 

 csönözve. Ilyenek a Bogár, Szúnyog h, Sáska, Darázs és 

 Dongó jelenleg is használatban levő családnevek. 



Sokkal számosabbak és bizonyítóbbak azonban ezeknél a rova- 

 rokról vett magyar helynevek. Az ember nem is sejtené, hogy 

 mennyi sok olyan helység és puszta van széles Magyarországon, a 

 melynek elnevezésénél egyik-másik rovar vagy rovartermék szolgált 

 alapúi. Az orsz. m. kir. statisztikai hivatal felülőrködése mellett 

 kiadott Helységnévtár segélyével könnyen számbavehetjük mind 

 ezeket a rovartani vonatkozású helyneveket. 



Maga a rovar szó a nép előtt ismeretlen levén, a helyne- 

 vekben nem is fordul elő. 



A bogár általános gyűjtőnévtől származtak B o g á r o s (To- 

 rontál), Bogárfalva (Udvarhely), Bogártelke (Kolozs) és 

 S á r-B o g á r d (Fehér) községek, valamint Bogaras, Uj-Bogárd, 

 Felső-B ogár d, Kö z ép-Bog ár d ós Harasz t-Bo gárd vesz- 

 prémmegyei puszták nevei. De azonkívül egyes bogárfajokról is 

 vannak helynevek kölcsönözve. Cserebok somogymegyei puszta 

 a cserebogárnak ott használt népies elnevezésével esik össze ; annak 

 álczáját pedig, mely némely vidéken pata nevet visel, Pata 

 (Somogy és Kolozs), Pata falva (Vas) ós Gyöngyös-Pata 

 (Heves) községek, továbbá Pata bihar- és veszprémmegyei puszták 

 és Pataház somogymegyei puszta juttatják eszünkbe. Nem lehe- 

 tetlen azonban, hogy az illető helységek és puszták közöl egyik 

 vagy másik talán a ló patájáról kapta nevét. A porva (Dermestes) 

 Somogymegye Porva falujában van megörökítve, mig a katicza- 

 bogár (Cocánella) egyik népies nevét Zalamegyében Böde és 

 Bödeháza községek és Bödemajor puszta viselik. 



A lepkék és hernyóik egyáltalában nem lettek arra érde- 

 mesítve, hogy községek és puszták keresztelósónél szerepeljenek. 

 Csak három puszta, Selyemcsuk ós Selyemmajor Fehér- 

 megyében és Selyemtelek Győrmegyében, emlékeztetnek a 

 selyemhernyóra és pilléjére. 



A méh és termékei nagyobb számmal fordulnak elő a hely- 

 nevek között és szintén bizonyítják, hogy milyen ismeretes és el- 

 terjedt foglalkozás volt hazánkban a méhészet már a régi időkben 

 is. Méhes (Torda- Aranyos), Méhtelek (Szatmár), Méhkerék 

 (Bihar), Méhi (Gömör) és Méhészke (Abauj-Torna) községek, 



