188 



található ; de annál ritkábban látható hímje a szabadban ; hernyója 

 hasonló helyeken, apró növényzeten élősködik, felnevelése azonban 

 igen nehezen sikerűi. « Kelecsényi Károhj. 



A magyarországi Chermes-fajokról. — Bizonyára sokaknak 

 feltűntek már a lúczfenyó'n (Abies excelsa) azok a dió- vagy mo- 

 gyoró-nagyságú kinövések, melyek a fiatal ágakon oly gyakran talál- 

 hatók, és melyek külsejükre nézve annyira hasonlítanak fenyő- 

 tobozokhoz, hogy a növénytanban járatlanok nem egyszer a lúczfenyő 

 i 



19. ábra. — A lúczfenyó'n élő gubacstetvek és gubacsaik : a, Chermes 

 Abietis L. természetes nagyságban ; b, ugyanaz, nagyítva ; c, ugyan- 

 annak felnőtt álczája, nagyítva, potroka végén nemrég levetett bőrével; 

 &, egy fenyőág, közepe táján a Ch. Abietis két gubacsával, csúcsán 

 a Ch. strobilobius Kait. három gubacsával ; e, a Ch. strobilobius 

 gubacsa, nagyítva és oldalán egy pikkely kitörve, hogy az ott 

 tanyázó rovarkák láthatók legyenek ; /, egy fenyőtűre letojt peték, 

 nagyítva. 



termésének tartják. Pedig a tobozalakú kinövések — minden ro- 

 varász tudja — nem egyebek, mint egy növénytetű-faj, a Chermes 

 Abietis L. gubacsai. Ismerjük azoknak keletkezés módját is. A pa- 

 rányi rovar, mely álczaállapotban a fenyőrügyek pikkelyei között 

 telel át, kora tavaszszal bele szúrja a rügybe szipókáját és teljesen 

 kifejlődvén, minden megelőző párosodás nélkül számos petét tojik. 

 A petékből kibúvó fiatal rovarok aztán szintén szívogatni kezdik 



