189 



a fejlődésnek indult fiatal tűlevelek tövét. E közös működés és 

 együttes szivogatás következtében létrejön a tobozalakú gubacs, 

 melynek egyes pikkelyei mögött ugyanannyi üregecske támad. 

 Minden ilyen üregecskében 10 — 20 fiatal rovar tanyázik és az 

 üregecske falait szivogatva növekedik, mig végre nyárban, mikor 

 a gubacs már keményedni kezd s a pikkelyek kissé szétválnak, a 

 megnőtt rovarok (19. ábra c) a támadt hasadékon kimásznak az 

 üregből, vedlenek és szárnyas rovarokká válnak. A szárnyas rovarok 

 (19. ábra a, b) csakmamar elszélednek és a lúczfenyő tűleveleire 

 tojjak parányi petéiket (19. ábra /); e petékből még az őszön 

 kibújnak aztán azok az álczák, melyek áttelelvén, a következő 

 tavaszon a gubacsokat hozzák létre. E gubacsok 1— 3 '/a cent. 

 hosszúak, zöldek, néha kissé vörhenyesek és igen finom pehelyzettel 

 vannak borítva ; többnyire a fiatal hajtások tövén vagy közepén 

 vannak elhelyezve, úgy, hogy a hajtás még rajtuk túl is folytatódik. 



A Chermes Abieüs, melynek tehát évenként csak két nemze- 

 déke van, t. i. egy szárnyatlan és egy szárnyas, és melynek fejlő- 

 dési sorozatában a himek teljesen hiányzanak, hazánkban mindenütt 

 el van terjedve, a hol a lúczfenyő nő ; eddig a következő helyek- 

 ről ismerem : Budapest, Kolozsvár, Tavarna (Zemplén m.), Korit- 

 nyicza és Lucski ;Liptó m.), Oszadka (Árva m.), Magyar-Ó vár és 

 Varasd-Teplicz. 



De a lúczfenyőn ezenkívül még egy másik Chermes-faj is él, 

 melyet azonban rendesen az előbbivel szoktak összezavarni. Ez a 

 Chermes strobilobius Kait. Ennek gubacsai (19. ábra é) általában 

 kisebbek, %— 1 cent. hosszúak, szamócza- vagy ananász alakúak, fehé- 

 resek, halaványzöldek vagy halaványsárgák, csupaszok és mindig csak a 

 fiatal hajtások csúcsán találhatók. Életmódjára nézve e faj nagyban 

 és egészben megegyezik az előbbivel, de annyiban különbözik, hogy 

 nem egy, hanem két gubacsképző szárnyas nemzedéke van, melyek 

 közöl az egyik június közepe táján, a másik (amannak ivadéka) 

 augusztus vége felé hagyja el a gubacsokat. Ez a faj nálunk szin- 

 tén előfordul ; magam Lucski liptómegyei fürdő körül és Várasd- 

 Tepliczen találtam, Dr. E n t z Géza egyetemi tanár úr pedig 

 Kolozsvárról küldte nekem gubacsait. 



A Chermesek közöl hazánkban még egy harmadik faj is 

 tenyészik, a Chermes Laricis Hart. Ez — mint neve is elárulja — 

 a vörösfenyőn (Larix europaea) él, de azon már nem idéz elő 

 semmiféle gubacsokat. A tűlevelek a rovar szúrása és szivogatása 

 következtében csupán csak megsárgulnak és térdalakban meghajla- 



