190 



nak. Dr. Entz Géza barátom szíves közlése szerint ez a Cher- 

 mes-faj 1884-ben roppant mennyiségben mutatkozott a kolozsvári 

 múzeumkert vörösfenyőin, a nélkül azonban, hogy azoknak tenyé- 

 szésében valami hiba lett volna észrevehető. Ugyanazon évben szin- 

 tén tömegesen jelent meg e faj Trencsénmegyében Ó-Beszterczén 

 egy 8—10 éves fenyőültetvényben, de itt már némi kárt is oko- 

 zott s a meglepett fák fejlődésére hátrányos volt. Günther Ká- 

 roly urad. erdőfelügyelő úr értesítése szerint az illető ültetvény- 

 ben, mely 20% vörösfenyőből és 80°/ lúczfenyőből áll, a vörös- 

 fenyők csúcsai vörhenyes beteg szinükkel már távolról feltűntek és 

 egészen kiváltak a különben is alacsonyabb Iúczfenyők közöl. 

 Tudtommal eddig ez az egyetlen eset, hogy a Chermes Laricis 

 valahol tényleg kártékony lett volna. Dr. Horváth Géza. 



KÜLÖNFÉLÉK. 



Miniszteri körrendelet a phylloxeraügyben. — A phyüoxera- 



vész a szomszéd Romániában, mint tudjuk, már szintén befészkelte 

 magát, de a román kormány a berni nemzetközi phylloxera-egyez- 

 ményhez eddig mindamellett még hozzá nem járult és magát az abban 

 a nemzetközi forgalomra nézve megállapított óvrendszabályok meg- 

 tartására nem kötelezte. Hogy a phylloxera behurczolása Romániából 

 mégis lehetőleg megakadályoztassék, a földmivelés-, ipar- és keres- 

 kedelemügyi m. k. minisztérium legközelebb a következő tilalmi ren- 

 deletet adta ki : 



Romániából a szőlőtőkék, gyökeres ós sima szőlővesszők, szőlő- 

 fürt, fák és cserjék, virágok és virághagymák, gumó- és gyöknövények, 

 gyümölcs, zöldség és a kertészet minden egyéb termékének, valamint 

 általában mindennemű zöld és száraz növénynek behozatala további 

 rendeletig eltiltatik és csupán gyógyszerészek használatára szánt nö- 

 vények és virágok hevitele engedtetik meg. — Budapest, 1885. évi 

 szeptember hó 21-én. — Széchényi, s. k. 



A legrégibb ásatag rovar. — A föld történelmének egyik 

 legrégibb korszakából, a szilúrból, szárazföldi állatmaradványokat 

 egész ujabb időkig nem ismertek. A legrégibb szárazföldi állatok, a 

 melyeknek nyomaira akadtak, a Kanadában New-Brunswick devoni 

 kőzeteiben talált szitakötők, nevezetesen Libelullidák és Sialidák vol- 

 tak. Nemrég Lindström tanár Gotland szigetének felső-szilúr ré- 

 tegeiben talált egy jól megmaradt skorpió-lenyomatot, a melynek egész 

 szervezetéből látszik, hogy szárazföldön élt, s ebből egyszersmind az 

 a fontos tény derült ki, hogy szárazföldi állatok a devonnál régibb 

 földtani korszakban is élhettek. Egy ideig ezt a skorpiót (PalaeophoneÜS 

 nuncius) tartották a legrégibb szárazföldi állatnak. 



