Rovartani Lapok 



II. kötet. 1885. október. ÍO. füzet. 



A magyarországi hangyaleső-fajok. 



ii. 



A hangyalesők a melegebb éghajlatot kedvelő rovarok, melyek 

 nagyobb számban az életfeltételeiknek leginkább megfelelő homokos 

 területeken élnek. Fajgazdagságuk az egyenlítő felé folyvást növe- 

 kedik. E növekedést szembetűnően mutatja az, hogy a hangyalesők 

 földrajzi elterjedésének legéjszakibb határán csupán két faj tenyé- 

 szik, mely szám Közép-Európában is csak négy— ötre emelkedik; 

 ennél több a szomszéd Ausztriában sem fordul elő. A fajok száma 

 azonban egyszerre megkétszerződik, a mint a hangyalesők földrajzi 

 elterjedését Magyarország határáig követjük, a hol már olyan 

 hangyaleső- fajok lépnek fel, melyeknek elterjedését a Földközi tenger 

 mellékéig, sőt Közép-Ázsiáig kisérhetjük. Hazánktól kezdve délfelé 

 a hangyalesők száma jelentékenyen növekedik, mert a nálunk 

 tenyésző 10 faj a Földközi tenger mellékein már 33-ra emelkedik. 



A kifejlődött hangyalesők mind meglehetősen nagy, átlátszó 

 szárnyú rovarok, melyeket egymástól nem igen nehéz megkülönböz- 

 tetni. A legbiztosabb ismertető jeleket e tekintetben a szárnyak ere- 

 zete, a csápoknak a testhez és a lábszárak végén levő két sarkan- 

 tyúnak a boka-izülékekhez viszonyított hosszúsága képezik. Ezek 

 változatossága a nemek meghatározására félre nem ismerhető jellem- 

 vonásokat nyújt, melyeknek alapján aztán, minthogy egy-egy nemnek 

 hazánkban csak kevés számú képviselője van, magát az illető fajt 

 is könnyen fel lehet ismerni. E miatt elégségesnek tartottam a 

 nemek meghatározására egy összehasonlító táblázatot összeállítani 

 és végűi a fajok leírását közölni. 



Összehasonlító táblázat a hangyalesők nemeinek fel- 

 ismerésére. 



1 (2). A lábszárak végén levő sarkantyúk erősek és horgasán 

 meghajlottak ; a mellkas és a lábak vaskosak, hosszú gyapjas 

 szőrözetűek ; a him potrohának végén két íüggelékszerű nyúl- 

 vány van Acanthaclisis Ramb. 



14 



