211 



a kettő közöl mindig a katona volt az, a melyik megszeppenve hir- 

 telen hátrafelé retirált. 



Az otromba katonák általában sokkal csekélyebb számban 

 voltak a fürge dolgozóknál ; azonkivül még néhány rövid szárny- 

 tokos nympha is mutatkozott a fészekben, de sok volt az álcza 

 mindenféle stádiumban. Himeket és nőstényeket nem vettem észre ; 

 de hogy ez utóbbiak, illetőleg petéik nem hiányozhattak, azt abból 

 következtetem, hogy egészen fiatal, alig 1 '/ 2 mill. hosszú tejfehér 

 álczák 1884 június közepétől kezdve szeptember közepe tájáig 

 folyvást jelentkeztek, sőt egy néhány ilyen példány még 1885 

 tavaszán is. Ezeket a fiatal álczákat a dolgozók, úgy látszik, némi 

 gondozásban szokták részesíteni ; legalább több izben láttam, hogy 

 valamelyik dolgozó egy-egy ilyen fiatal álczát potrohánál fogva 

 állkapcsai között tartott ós tova czipelt. 



Egy-két fejlettebb nymphát hosszú szárny tokokkal csak 1885 

 tavaszán vettem észre, de a szárnyas himek ós nőstények fejlődését 

 hiába vártam. 



Télen át a fészket mérsékelten fűtött szobában tartottam, de 

 a serény munka azért mégis szünetelt benne s a rovarok deczember 

 elejétől márczius végéig többnyire a fészek fenekén vájt tágasabb 

 üregben összebújva vesztegeltek ; csak lassan és keveset mozogtak ; 

 az ivást, illetőleg a megnedvesített föld- vagy farészecskóken való 

 nyalakodást azonban akkor sem mulasztották el. 



Két évig tartott megfigyeléseim 1885 június havában hirtelen 

 véget értek. Ekkor ugyanis huzamosabb időre elutazván hazulról, 

 fogoly termitáim távollétem alatt, úgy látszik, nem lettek rendesen 

 megitatva ; mert haza érkezve nagyobb részüket elpusztulva találtam. 

 Azt a néhány összeaszott potrohú élőhalottat, mely még a fészekben 

 lézengett, már nem bírtam az életnek megmenteni. 



Dr. Horváth Géza. 



A katiczabogár a magyar gyermekköltészetben. — A rovar- 

 világnak alig van népszerűbb alakja a gyermekek előtt, mint a 

 katiczabogár; országszerte mindenütt ismerik és szeretik e csinos 

 és ártatlan bogárkát, habár nem is sejtik, hogy a kultivált növé- 

 nyeken élősködő levéltetvek szorgalmas pusztításával mekkora 

 hasznot hajt az embernek. Népszerűségét nem is ezzel a jó tulaj- 

 donságával szerezte, hanem apró gyors lábaival és szárnyaival. A 

 katiczabogár ugyanis, ha kézbe veszik, legelőször is összehúzódik, 

 holtnak tetteti magát ; de csakhamar talpra kerekedik, gyors futásnak 



15* 



