218 



Wallace) határvonalát. Hazánkban, — mely tudvalevőleg fauná- 

 jának érdekességét kiválólag annak a körülménynek köszöni, hogy 

 területén Nyugat és Kelet, Éjszak és Dél állatvilága elegyedik, 

 hogy síkjain, bérczein és vízhálózatában Középeurópa s a közép- 

 tengeri Európa és Ázsia szülöttei küzdenek egymással, a Csőző- 

 k et ismereteink jelenlegi állása szerint három faj képviseli: u. m. 

 a Torzpókok (Atypinae) alcsaládjába tartozó Atypus piceus Sulz., 

 s a Nemesia pcmnonica 0. Herm. és N. Sauvagesii Dorth. az A k- 

 n ász ok (Tapinocephali) családjából 3 ). Ezek közöl a két utóbbi 

 nyilván aránylag új honfoglaló és a középtengeri faunából vándorolt 

 be, mig az Atypusra nézve nem látszik valószínűtlennek Be ekei' 

 L é o n azon feltevése, 4 ) hogy egyenes ágon azoktól az ősöktől 

 származik, melyek földrészünket még a harmadkor forró klímája 

 által népesítették. E feltevés valószínűségének helyessége mellett 

 szól legalább az Atypus nagy földrajzi elterjedése ; a mennyiben a 

 skandináviai félsziget kivételével — de Nagy-Britanniát ide szá- 

 mítva — tenyészésére kedvező helyeken, Európaszerte mindenütt 

 előfordul, és ha a nyugati országokból sűrűbben említik, mint a 

 keletiekből, úgy ennek oka egyszerűen amazoknak részletesebb és 

 pontosabb átkutatásában leli magyarázatát. 5 ) Daczára azonban annak, 

 hogy az Atypus piceus oly széles elterjedésnek örvend, és hogy 

 Sulzer már 1776-ban leírta, ismerete még mindig sok kívánni- 

 valót enged, a mi eléggé kitűnik abból, hogy elsőrangú araneologok 

 és kitűnő specziális búvárok (Koch, Thorell, Ausserer, 

 Bertkau, Fickert) között vita tárgyát képezi, vájjon a közép- 

 európai Atypusok mindnyájan egyetlen egy (Atypus Sulzeri Latr. 

 Thor.) vagy több fajhoz (Atypus piceus Sulz., A. afjinis Eichw., A. 



3 ) Hermán 0., id. mű, III. köt., p. 209—214. 



4 ) Quelques mots sur les travaux des Araignées. II. (Annales de la Soc. 

 Entomologique de Belgique. XII. 1879. Compt. rend. p. 110.) 



5 ) V. ö. az alább még idézendő munkákon . kívül : E. Simon, Histoire 

 naturelle des Araignées, 1864; L. Koch, Beitráge zur Kenntniss der Arack- 

 nidenfauna Galiziens, 1870 ; U. a., Verzeichniss der in Tirol bis jetzt beob- 

 achteten Aracbniden, 1876 ; U. a., Verzeichniss der bei Nürnberg bis jetzt 

 beobachteten Arachniden, 1883; T. Thorell, Remarks on Synonyms ot 

 European Spiders, 1870 — 73; U. a, Verzeichniss südrussischer Spinnen, 187;"); 

 L. Becker, Catalogue des Arachnides de Belgique, 1878; U. a., Aranéides 

 de Néerlande, 1879; U. u., Communications arachnologiques, 1880; Fickert, 

 (Jnterscheidungsmerkmale der drei deutschei, itypus-Formen. (Zeitschr. f. Ento- 

 mologie, N. F. 6. Heft. Breslau, 1877.) Ezt az utóbbi értekezést Bertkau 

 évi jelentése után idézem. 



