'219 



anarchoreta Auss.) tartoznak-e; de kitűnik továbbá a pókunk 

 életmódjára vonatkozó adatok részleteinek nem lényegtelen eltéré- 

 séből is. — A fajkérdésben való határozott állásfoglalásra, miután 

 az erre nélkülözhetetlen összehasonlító-anyag nem áll rendelke- 

 zésemre, nem érezhetem magamat feljogosítva, és csak annyit 

 akarok megjegyezni, hogy az egyetlen gazdag termőhelyen gyűjtött, 

 igen különböző életkorú, egytől-egyig nőstény példányaim, ha nem 

 is minden részletben, de nagyjában megegyeznek azzal az Att/pus 

 2nceus-s&\, melyet Ausserer monographiájában* 5 ) a Sulzer-féle 

 Aranea piceá-\a\ azonosnak tart ; a Bertkau által leírt Atypus 

 piceus-tól ellenben sok fontos jellemvonás által térnek el. 



A mi az Atypus piceus-nsik hazánkban való előfordulását illeti, 

 erre nézve kizárólag Hermán Ottó adatai állanak rendelkezé- 

 sünkre. 6 ) Nevezett búvár azt az egyetlen hím példányt, — a nős- 

 tényt nem ismeri — melynek leirását adja, az 1868. évi júniusban 

 az erdélyi Mezőségen, Mező-Záhon találta, a mint az úton áthaladt. 

 Ez a példány jelenleg is megvan az erdélyi múzeum-egylet gyűjtemé- 

 nyében. Az Atypusok földbe sülyesztett érdekes lakócsöveinek 

 Simon észleletei alapján adott rövid felemlítéséhez hozzáteszi 

 továbbá Hermán, hogy ilyen lakásokat ő maga is gyakrabban 

 talált Kolozsvár, Mező Záh, Torda és Budapest vidékén. 



A múlt egyetemi szünidőt a Kolozsvár szomszédságában fekvő 

 S z u c s á k faluban töltvén, nagy mértékben magukra vonták figyel- 

 memet azok a sajátságos póklakások, melyeknek a földből kiálló 

 csőrészlete mellett az ott heverő, levedlett chitinköntösök, az ijesztő 

 nagyságú felső állkapcsok, meg az étkezési maradékok nem csak 

 azt árulták el, hogy a csövek lakottak, hanem egyszersmind azt is, 

 hogy a mi többi pókjainktól elütő nagy pókot rejtenek, a melylyel 

 aztán néhány cső óvatos kiásása csakhamar megismertetett. Vizsgá- 

 lataimat a szükséges irodalom teljes hiányában a hely szinén kez- 

 dettem meg, hogy anyaggal gazdagon ellátva Kolozsvárt fejezzem 

 be. Az Atypusnak Szucsákon való előfordulásához megjegyzem, hogy 

 csöveit, miután figyelmessé lettem reájuk, száraz, gyepes lejtőkön 

 egyenkéut mindenütt megtaláltam, oly nagy mennyiségben azonban 

 sehol sem, mint a Sárkány-féle telek gyümölcsösében, mely délnek 

 tekintő meredek domboldalra húzódik. Itt a mohapárnás, tömött, 

 agyagos talaj, melynek sanyarú fűvezetót főleg Festuca ovina 



* 5 ) Id. mű, p. 131. 

 ") Id. mű III. köt. p. 211. 



16' 



