223 



hosszú volt, mig egy másik 15 milliméter hosszú példány elülső 

 testfele világos barna, a hátulsó pedig violaszínbe hajló szürkés- 

 barna volt. 



A fejmellkas (II. T. 1.) hosszúdad négyszögletes, elől 

 szélesebb, hátra felé elkeskenyedő ; fejrészlete (II. T. 3.) meredek 

 lejtővel emelkedik ki a fejmellkas hátulsó tájából s a szemeket 

 viseiő ki- és előre szökellő dudorodással végződik, vagy helyesebben 

 kezdődik; hasoldalala (II. T. 2.) lapos. A hátp ajzs (II. T. 1.), 

 — mely egészben véve a fejmellkas alakjával egyezik meg, — szeg- 

 letein kikerekített, elől egyenesen csonkított, vagy csak gyengén 

 öblös, hátúi ellenben állandóan és szembetűnően öblösen kicsípett; 

 oldalszegélye, a felfelé emelkedő csipőknek megfelelőleg gyenge, 

 hullámzatos emelkedéseket mutat. Hátulsó harmadában tátong az 

 u. n. hátgödör félholdalakú nyilasa, mely mintegy 1'5 mill. széles 

 és 0*8 mill. mély, előre húzódó, zárt végén kótkarélyú tarsolyba 

 vezet. Mellette, illetve mögötte, a harmadik és negyedik lábpár 

 csípője táján egy-egy sekély mélyedés vehető ki, melynek fejlett- 

 sége egyénenként változik. A harmadik lábpár csípőjének megfele- 

 lőleg nagyobb mélyedés foglal helyet, melyből meglehetősen széles, 

 de sekély barázda húzódik az első lábpár csípője felé. A hátpajzs 

 fejrészleti domborodásának középvonalát, valamint külső szóleit 

 többnyire élesen kirívó sötétebb vonal jelöli ; a szemcsoportot vi- 

 selő, kiszökellő dudorodás pedig sötét, szurokfekete szine által tű- 

 nik ki. 



A hátpajzs fényes, csiszolt felületén szabad szemmel legfeljebb 

 a szemdudorodáson elhelyezett néhány hatalmas szőr (II. T. 5.) 

 különböztethető meg. Erősebb nagyításnál nemcsak a chitinhártyának 

 tinóm reczézete valamint csöves likacscsatorna - rendszere, hanem 

 egyszersmind azok a 0'15 — 0'8 mill. hosszúságot elérő szétszórt 

 szőrök is feltűnnek, melyek a hátpajzs szegélyét prémezik, ós melyek 

 közöl a leghosszabbak a szemcsoport dudorodásán fordulnak elő, a 

 honnan néhány a középvonalra is átterjed. 



A már többször említett, ívalakban kiszökelllő, diademaszerű 

 szemdudorodáson (II. T. 1 , 4, 5.) a nyolcz szem kettős 

 csoportba vau rendeződve. Maga a szemdudorodás egy nagyobb 

 közbülső és két kisebb oldalkarélyra oszlik, mely utóbbiak barázda- 

 szerű befűződés által vannak az előbbitől elválasztva. A közbülső 

 karély kifelé tekintő lejtője viseli az előfelé egymás irányába hajló 

 u. n. fő-szemeket, melyeknek lencséje — miként a többi sze- 

 mekéi is — a felületből óraüvegéhez hasonló domborodással emel- 



