226 



Példány. I Fogak száma. 



Rövidebb fog 

 sorozati száma. 



11. 



11. 

 14 

 10. 

 11 

 13. 



1, 2, 4 



1, 2, 4. 



1, 2, 7, 9. 



1. 



1, 2, 4, 11. 



1, 2, 4, 6, 8, 10. 



Legrövidebb fog 



(v. fogak) sorozati 



száma. 



4. 



1, 4- 



1, 2, 7. 



1. 



4. 

 1, 4 



Erre a táblázatra nézve megjegyzem, hogy csak a feltűnőbb 

 nagysági különbségeket vettem figyelembe ; mert a fogak a sorozat 

 közepétől előre és többnyire hátrafelé is rendesen fokozatosan 

 kisebbednek. Megjegyzem továbbá, hogy fiatalabb példányoknak 

 mindig kevesebb a foga, mint az ivaréretteknek. 



A karomvályu (sulcus ungvicularis) aránylag igen sekély 

 és a fogazott éltől kifelé vonul végig, úgy hogy a fogazat a vályú 

 belső szélét képezi, mig külső széle elmosódva megy át a felső áll- 

 kapocs törzsének külső lapjába. Sajátságos, hogy a karom nem a 

 karomvályuba bicsaklik, hanem magukra a sarlószerfíleg kifelé hajló 

 fogakra, mely viszonyról Bertkau is említést tesz. 11 ) Az áll- 

 kapocs törzsének szőrözete a karom csuklója körül sűrű és innen a 

 szőröknek egy taréja folytatódik az állkapocs-törzs gerinczének lefu- 

 tásában ; az állkapocs-törzs külső fölülete csupasz, mig a belső, mint- 

 egy alsó harmadától kezdve sűrűn szőrözött, s a fogak lefutásában 

 az ezeknél jóval hosszabb szőrök előre és kifelé hajló szempillaszerű 

 szegélylyé sorakoznak. A felső állkapocs karma, mely nagy 

 példányoknál — hajlását ide nem számítva — 5 — 6 mill.-nyi hoszsza- 

 ságot ér el és az állkapocs-törzs csuklómélyedésóbe bunkós bütyökkel 

 izesül, gyengén sarlószerűleg ívelt; ép állapotban finom tűszerű 

 hegye a legtöbb példánynál, nyilván használás következtében, kissé 

 tompára van koptatva. Egész hosszában kissé kiemelkedő vonalakat, 

 bordákat s ezek között finom rovátkákat visel ; vájulatának közép- 

 vonali hosszában többnyire jól kivehető, sekély, de élesszélű barázda 

 húzódik, mely a karom hegye előtt körülbelől egy milliméterrel ér 



*') Ueber den Bau und die Function der Oberkiefer bei den Spinnen. 

 (Arch. f Naturgesch 26 Jahrg. 1870. p. 103.) 



