227 



véget ; ennek a barázdának az alsó végén nyílik a méregmirigy 

 vezetéke mintegy milliméter hosszú, keskeny hasadékkal. 



Az alsó állkapcsok (II. T. 2. és IV. T. 3.) egészben 

 bakancsalakúak ; a bakancs fejének az állkapocs lemeze, rövid szá- 

 rának pedig teste vagy alapi részlete felel meg, melynek előre 

 tekintő izületi szélesedésével Ízesül az állkapocs tompora. Az áll- 

 kapcsi lemez külső felülete erősebben, a belső gyengébben dombo- 

 rodott ; hátulsó szeglete befelé kunkorodik és innen gyengén S-ala- 

 kúlag hajlott barázda vezet a lemez csúcsa felé. Külső felülete a 

 bekunkorodó rószszel együtt 07— 1 "5 mill. hosszúságú, sűrűn álló 

 rőt sertókkel borított, melyek ívelten előre ós a középvonal felé 

 hajlanak, mintha a lemezre rá lennének fésülve, s a lemez szegé- 

 lyéből hosszú pillaszőrökkónt állanak ki. (IV. T. 3.) Ezek a serték 

 az állkapcsi lemezek csúcsán és hátulsó szögletén rendkívül duzzadt 

 alapi részletből indulnak ki (IV. T. 4. d), szálas részük pedig a 

 lemezek szegélye felé egyre elrövidül (IV. T. 4. c), mig végre 

 magára a szegélyre több hosszsorban oly átalakult serték jutnak, 

 melyeknek csupán erősen megvastagodott alapi részlete van meg, 

 szála pedig végképen elenyészett (IV. T. 4. a, b) ; ezek a mintegy 

 01 2 — 0"15 mill. magas módosult serték azok, melyek az állkapcsi 

 lemezek szegélyéből kiszökellenek, és melyekről a szerzők mint »n e h e- 

 zen megkülönböztethető fogakról« tesznek említést. 



Az állkapcsi tapogatók (II. T. 2.) egészen a lábak 

 szerkezetét ismétlik, melyektől lényegesen csak az által külön- 

 böznék, hogy állkapocscsá alakult csipőjükön kivül csak 5 ós nem 

 6 izülókből állanak : meg van ugyanis tomporuk vtapogatótő, stipes), 

 czombjuk, térdük ós lábszáruk, — a lábak két végizüléke (tarsus 

 ós metatarsus) helyett azonban csak egy van kifejlődve ; szőrözetük 

 is csak annyiban tér el a lábakétól, hogy lábszáruk és végizülékük 

 tüskékkel nincs fegyverezve ; karmuk végre nem három van, 

 hanem mint más pókoknál is, csupán egy. Ez a hatalmas, sárgás- 

 barna szinű b o r d á s karom (III. T. 5.), melynek hosszúsága 

 050 mill., 6—7, hátra felé egyre kisebbedő, sarlószerűleg hajlott, 

 újjalakú bordát visel, melyeknek szegélyei többé-kevésbbé, néha 

 igen szembetűnően befelé hajlanak; maga az egész karom pedig 

 bordáival együtt kifelé kissé domborodott, befelé pedig megfele- 

 lőleg vájt, úgy hogy a két tapogató karma, mint két befelé hajlí- 

 tott kéz, egymás felé hajlik. 



Áttérve a lábakra (III. T. 1.), melyeknek viszonylagos 

 hosszaságáról már fentebb megemlékeztem, és melyeknek egymás 



