233 



fehér ; feje, a szájszervei és kétágú farkvége sötét-barna ; leg- 

 jellemzőbb rajta a többi testgyűrűjénél szélesebb előmellkasa, melynek 

 mind alsó, mind felső részén egy jókora barnás-sárga, kerekded, 

 jól határolt folt van ; e folt közepén az álcza hossztengelyében felül 

 két, alul egy sötétebb vonal látszik (6-ik ábra) ; azonfelül ugyan- 

 ezen gyűrű két oldalán, közel a fejéhez is van egy-egy sárgás folt, 

 melyet P e r r i s nem említ. 



Az állatok kártétele — miként ismeretes — általában élet- 

 módjukban van ; azért mindig az életmód az, hozzáértve a szapo 

 rodást és fejlődést is, a mit a lehető legapróbb részletekig tanul- 

 mányozni kell. Ismerve az állat életmódját, rájövünk arra is, hogy 

 mit tehetünk ellene a magunk érdekében. 



A C. bifasciatus 01. életmódja lényegében nagyon egyszerű, 

 és Abeille de Perrin a franczia entomologiai társulat évköny- 

 veinek 1867-ik évi kötetében *) nagyjából elég világosan és he- 

 lyesen írja le. **) Én lényegében csak megerősíthetem adatait ; 

 mindamellett még sem mondhatom, hogy a lárvának útját, útja 

 minden irányát lépésről-lépésre ismernők, minthogy némely esetben 

 olyan bonyolódott az, hogy az ember valóságos útvesztőben találja 

 magát. Annyi bizonyos, hogy a nőstény június jhavában tojócsöve 

 segítségével a tölgyág kérge alá rakja petéit s a kikelő lárva 

 lefelé, többnyire jobbra (az álczának balra) tartva, kezdetben csak 

 a háncsot rágja; azután, körülbelől a következő áprilisban, leérve 

 néhány centm.-nyire, a helyett hogy tovább is szög alatt haladna 

 lefelé, vízszintes síkban körülrágja az ág cambiumát a farószletnek 

 mintegy 4 — 5 évgyűrűjével együtt; e rágás befejeztével, vagyis a 

 gyűrű bezártával ismét felfelé törekszik keresztül hatol a 

 lemenő utón, s spirális vonal alakjában mind mélyebben és mé- 

 lyebben fúródik be a fa szivébe, melyen egyenesen vagy spirálisban 

 emelkedve, felhatol magasra, jóval túl a kiindulás pontján ; innen 

 azután ismét le- és kifelé tart a kiindulás közelébe ; itt végre még 

 egyszer befordul a fa belsejébe, merészen, mintegy 30° szög alatt 

 hajló egyenes utat rágva túlmegy az ág közepén, az ág harmadik 

 harmadába, azután gyors kanyarulással visszafordul s az iménti 

 rágás alá, vele mintegy hurkot képezve alkotja meg bábkamaráját, 

 melyben, a kanyarulat kezdetén hagyva utolsó álczaruháját, bábbá 



*) Moeurs du Coraebus bifasciatus 01. (Annales de la Société entomolo- 

 gique de Francé. 1867. p. 66.) 



**) P e r r i s a Journ d. Landes-ban 1860-ban körülbelől ugyanazt irta le. 



17 



